De le începutul timpurilor...
... povestitorii i-au încântat cu ascultători cu vorbele lor.
Dar există un dar si mai rar:
Există unii, care citind cu voce tare...
... pot aduce personajele la viată.
Le pot scoate din cărti si le pot aduce în lumea noastră.
Culcă-te acum. Culcă-te, fetito.
- Poate o să adoarmă dacă-i citesc. - E prea mică.
Nu cred.
Mai bine îmi citesti mie.
"Odată ca niciodată, era o fetită...
... care era iubită de toti cei care o întâlneau...
... dar mai ales de către bunica ei, care i-ar fi dat orice.
Odată, i-a dat o scufită din catifea rosie."
Ce-a fost asta?
Ce anume?
Nu stiu. Nimic.
"Catifea rosie în care îi stătea atât de bine...
... încât refuza să mai poarte si altceva.
Asa că a fost numită Scufita Rosie."
Majoritatea acestor Limbi de Argint, după cum sunt cunoscuti...
... preferă să-si tină secretă abilitatea.
Dar unii află că au acest dar...
... de-abia când e prea târziu.
INIMĂ DE CERNEALĂ
Traducerea si adaptarea: veverita_bc & BRiLi @ www.titrări.ro
- E bun drumul ăsta? - Trebuie să faci următoarea la stânga.
Sigur? Eu cred că am trecut de intersectie.
Cine-i soferul? Tata.
Cine-i navigatorul? Eu.
- Ne-am mai rătăcit noi vreodată? - Nu.
Nu.
Uite, un Sasquatch.
Cotitura, fă la stânga!
Anticariatul Alpin ar trebui să fie în capătul străzii...
... în partea dreaptă a pietei.
Bun.
Apropo, cum de toate librăriile la care mergem noi au o mie de ani?
De ce nu putem să mergem la una...
... în care se vinde si ciocolată caldă si are si cărti noi?
Ce să caute un legător de cărti ca mine într-o librărie cu cărti noi?
Mie-mi plac cărtile vechi. Paginile ca de marmură...
Forsaturile, copertile de piele...
Locurile astea-mi plac mie.
- Poate o s-o găsesti aici, Mo. - Ce anume?
Carte pe care o cauti dintotdeauna.
- Nu caut nimic în mod special. - Crezi că n-am observat?
Nu pleci din nicio librărie până nu verific fiecare coltisor.
- Zău? - Nu, si mereu pleci dezamăgit.
Uneori, ai chiar si ochii rosii.
Deoarece cărtile vechi sunt prăfuite.
Uite, Harriet Spionul.
Eu mă duc înăuntru. Vii cu mine?
- Grădina Secretă! - Sau poti să rămâi aici.
Bună ziua. Mă numesc Mortimer Folchart.
Celebrul doctor de cărti.
Ai ajuns la fix.
Uită-te la sărmanul pacient.
Crezi că poate fi salvat?
- Șansele sunt destul de mari. - Excelent.
- Impresionantă colectie. - Da.
- N-am nimic împotrivă să te uiti. - Multumesc.
O privire ageră si inteligentă.
Ce-ai zice să-l numim Black Beauty?
Draga mea...
Imaginează-ti, Heidi.
Oamenii lui Capricorn îl căutau pe Dustfinger unde nu trebuia.
În capătul sud-vestic al Insulei Comorii.
Nu plecase din sat.
Nici măcar nu încercase.
Dustfinger era în casa lui Basta.
Ce-i chestia aia ce vine de pe deal? E o bestie!
Dustfinger.
Nu-i place să fie gâdilat.
Iar tu ar trebui să fii mai atentă.
Îl cheamă Gwin.
Și stiu că arată fermecător...
... dar stii ce se zice despre cărti si coperti.
Da, stiu.
Și mai stiu si ce se spune despre a vorbi cu străinii. Mă scuzi.
Dar eu nu sunt străin, Meggie.
Nu-ti amintesti de mine, căci ne-am întâlnit când erai tu mică.
Dar nu sunt un străin.
Salutare, Limbă de Argint.
Tocmai vorbeam cu fiica ta.
Meggie, du-te si asteaptă-mă în masină.
E în regulă, e un vechi prieten.
- Tată. - Acum!
Hai să facem o mică plimbare.
Te-am căutat.
Am fost cu un pas în urma ta ani întregi.
Am asteptat să găsesti ceea ce căutai.
Spune-mi ce vrei.
Vreau să îndrepti răul făcut cu nouă ani în urmă.
Și am venit si să te avertizez, Capricorn stie unde stai.
Oamenii lui vă asteaptă să ajungeti acasă.
- Vrea să-i citesti. - Păcat.
Nu mai citesc cu voce tare.
Dacă te găseste, chiar crezi că o să ai de ales?
Te-as putea ajuta să stai ascuns, dar n-o s-o fac.
Decât dacă promiti să mă trimiti acasă. Sunt aici de prea mult timp.
Trimite-mă acasă, Limbă de Argint.
- Citeste-mi. - Îmi pare rău, nu te pot ajuta.
E prea periculos. Îmi poate scăpa de sub control.
Dacă nu vrei să mă ajuti tu, găsesc eu pe cineva care poate.
Dă-mi cartea doar.
Care carte? Nu e la mine.
- Nu ai cartea? - Nu.
Am căutat peste tot N-o am.
Ce-ai în geantă?
Ai găsit una, în sfârsit?
Amuzant, nu? Ciudat chiar, să apar aici la momentul potrivit.
Știi, există momente în viată când stelele se aliniază.
Dar ăsta nu e unul din acele momente!
Tată!
- Meggie! - Ce se întâmplă?
ti-am spus să rămâi în masină! Fugi!
Intră!
Haide. Porneste!
Opreste! Încerc să te ajut!
- Ce faci? Las-o în pace. - Nu, vreau să văd cartea!
N-ai voie să atingi cartea, ai înteles?
Nu înteleg. Nu înteleg deloc.
Ce e cartea aia? De ce o voia ciudatul ăla cu cicatrice?
- De ce te-a numit Limbă de Argint? - Nu pot să-ti spun.
- Trebuie să-mi spui. - Nu. Trebuie să te protejez.
Pe tine si pe mama ta.
Pe mama? Ce treabă are asta cu mama?
Meggie, te rog...
Mi-e frică, Mo.
Meggie, o să am grijă de tine.
Mereu am avut grijă si o să am grijă si în continuare.
Măcar spune-mi unde mergem.
Mergem în Italia.
Ai o mătusă acolo. E foarte important să ajungem acolo, da?
Te rog, Meggie. Nu mai pune întrebări.
NICI SĂ NU VĂ GÂNDItI SĂ-MI IROSItI TIMPUL. PLECAtI!
Și e prietenoasă mătusa asta a mea?
O să-ti placă de ea.
Nu mai suna din clopotel!
După o vreme. Trebuie să te obisnuiesti cu ea.
Exact.
Ce-i?
Elinor.
Pentru Thomas Hardy.
Mă bucur tare mult că ai ajuns pe-aici, Mortimer.
Cărtile mele sunt în stare jalnică.
Nu-ti face griji. Mă ocup eu de ele.
Nu te juca cu mâncarea, fetito. Doar nu esti un tânc.
Uită-te si tu la ea, e slabă ca un târ.
Îmi aminteste de mama ei.
Nu si dacă deschide gura, dacă o s-o facă vreodată. Că tot veni...
N-am mai auzit nimic de ea, dacă asta voiai să întrebi.
Nu contează.
Și eu am crescut fără mamă si nu m-a afectat cu nimic.
Nu, mama a plecat la plimbare într-o zi si nu s-a mai întors.
Se pare că asta fac femeile din familia noastră, pornesc în diverse aventuri.
Nu si eu, eu prefer să stau aici.
Dar mama ta...
Ea voia o provocare.
Mama mă voia pe mine.
Apoi, într-o bună zi, a dispărut, fără nicio explicatie.
- Asta numesti tu aventură? - Nu, asta numesc eu abandon.
Bravo, Elinor.
Știi bine că ăsta e adevărul.
Mama nu ne-a abandonat.
Nu. Nu ne-a abandonat.
Atunci, ce s-a întâmplat, de fapt, cu ea?
Nu mai sunt copil. Sunt adult.
Aproape.
Destul de mare ca să aflu cel mai important lucru
care mi s-a întâmplat vreodată.
Crezi că nu mi-am dat seama de ce nu sunt la o scoală normală?
Și de ce suntem mereu pe drumuri?
În toti acesti ani, ai căutat-o pe mama.
Și cartea aia, dar nu înteleg cum lucrurile astea două...
Meggie.
Trebuie să-mi spui ceva.
- Scriu despre ea uneori. - Serios?
Da. Inventez povesti despre...
Inventezi povesti? Meggie, stii bine că nu vreau să faci asta.
Dar trebuie.
Simt că o aduc înapoi prin cuvinte.
Da.
Cuvântul scris.
E un lucru destul de puternic.
Trebuie să ai grijă cu el.
Crezi că o vom revedea vreodată?
Sper că da, Meggie.
Sper că da.
Nu te apropia de cutia aia! Trei pasi înapoi!
Ce faci? Locul ăsta nu e pentru copii.
Credeam că ai înteles. Hai, afară.
Scuze, căutam si eu o carte pe care s-o citesc.
Aia e o urmă de nas?
Ai idee cât e de valoros manuscrisul ăsta?
Da, stiu.
Știi?
E persan, nu?
Îmi dau seama din ornamente...
... din nuantele de roz si albastru si din fundalul auriu.
E din secolul 12?
Doamne, le stii pe toate.
E frumos.
Asa e, nu? Îmi place la nebunie tot ce e persan.
- Ai fost în Persia, deci? - Da, de-o sută de ori.
Dar si în Sankt Petersburg, Paris,
Pământul Mijlociu, planete îndepărtate si Shangri-la.
Și n-am fost nevoită să plec niciodată din încăperea asta.
Cărtile înseamnă aventură. Sunt pline de crimă si haos si pasiune.
Ele iubesc pe oricine care le deschide.
Dacă promit să nu ating nimic...
... pot să stau aici să citesc un pic?
Ăla e scaunul în care se ghemuia ea si citea.
Ea?
Mama ta.
Tatăl tău îi citea aici.
Asta era a ei.
Dacă găsesc fie si un semn de carte miscat, o să încui camera asta...
... si n-o să mai calci aici în veci, îti promit.
Apoi, Dorian Gray întredeschise usa.
În timp ce făcea asta...
Adio...
blocat înăuntru...
dorinta de răzbunare...
Am încercat să te avertizez.
ti-am dat toate sansele de-a mă ajuta, dar ai refuzat.
Trebuia doar să citesti ca să mă duci înapoi.
Puteai foarte bine să păstrezi cartea.
Dar a trebuit să fugi.
Asa că am apelat la Capricorn.
- Poftim? - A promis că mă ajută.
Ce-ai făcut?
Meggie!
Cineva încearcă să intre în casă!
Meggie!
Mo, ai grijă!
Mortimer, cărtile mele!
Salutare, Limbă de Argint.
- Basta? - ti-a fost dor de mine?
Opreste-te!
- Cretini analfabeti! - tine-l!
Distrugeti niste capodopere!
Capodopere, ignorantule!
Opriti-vă! Jur că vă omor pe toti!
Știti bine asta! E nevoie doar de câteva cuvinte!
Nu va mai trebui să ne facem griji pentru cuvintele tale dacă-ti tăiem limba!
Mai tii minte cartea mea de vizită, nu?
Unu, doi, trei!
Dacă nu merge asa...
... rămâne fiica ta.
- Dă-te de pe mine! - Nimeni nu păteste nimic.
Da, focul! Focul.
Nu asa ne-am înteles?
Da, ne-am înteles!
Spirite malefice, vă resping!
Tată!
Duceti-i în masină.
- Doar nu-i luati si pe ei. - Ordinele lui Capricorn.
la urma urmei, o să avem nevoie de un mic impuls...
... ca să-l facem pe tati să citească.
Meggie!
N-o implica si pe fiica mea în asta. Pentru Dumnezeu, e doar un copil.
- Nu, nu face asta! - Ce-i asta?
- Nu. - E singura sperantă să-mi găsesc sotia.
- Singura cale de-a ajunge acasă! - Nu!
Ce e, Mo? Când ai de gând să-mi spui ce se întâmplă?
ti-a citit vreodată tatăl tău o poveste de adormit copiii, Meggie?
- Întreabă-l de ce. - Dă-mi-o.
Iau eu asta!
Nu!
Cărtile mele! Nu!
Haide. Mai repede.
Cărtile mele!
Hai!
Meggie.
Unde suntem?
Au ajuns.
Aproape au ajuns!
Ce frumos.
După tine.
Hai, afară! Afară!
Ce bădărani sunt!
Miscă!
Ticăie.
Maimute zburătoare.
- Ce e locul ăsta? - Habar nu am.
Bun venit în umila noastră casă.
- Ședere plăcută. - Hai!
Nu, n-am de gând să împart văgăuna asta cu animalele astea!
Hai, înăuntru!
Înăuntru cu tine!
Ce căutăm aici, Mortimer?
De unde au venit monstrii ăstia?
Din cărti.
Au iesit din cărti.
Despre ce vorbesti?
Mortimer, spune repede si răspicat sau jur că te dezmostenesc.
Au iesit din cărti? Cum adică?
Vino încoace.
Meggie...
... asta e povestea pe care ai asteptat s-o auzi.
Elinor, tu erai plecată la un târg de carte...
... iar noi aveam grijă de casă. Eu, Meggie, mama ta.
În seara aceea, eram în bibliotecă...
... asa că am deschis una din cărtile tocmai cumpărate.
Inimă de Cerneală.
A fost destul de bună. Plină de aventură si magie...
... si o creatură numită Umbra. Îngrozitoare.
Am citit câteva capitole cu voce tare si nu s-a întâmplat nimic.
Apoi au apărut, din senin...
... din lumea medievală a cărtii. Mai întâi, Capricorn...
... un bandit bătăus ce lucra pentru un duce malefic.
Apoi Basta, aghiotantul său cutitar.
Apoi Dustfinger...
... un jongleur cu focul călător ce avea puteri magice.
Vocea mea i-a scos.
Vocea ta i-a scos din carte?
Iar mama ei a intrat.
Asa merg lucrurile.
Dustfinger ne-a salvat de Capricorn în noaptea aceea.
Atunci mi-am dat seama că...
... Resa, mama ta..
... dispăruse.
Ei iesiseră din carte, iar ea a intrat.
Resa!
Atunci a fost ultima oară când ti-am citit, Meggie.
În noaptea în care am pierdut-o pe mama ta.
A intrat în carte.
Dumnezeule, Mortimer!
În toti acesti ani ne-ai făcut să credem ce e mai rău despre Resa!
- De ce nu ne-ai spus? - M-ai fi crezut?
Vrei să citesti cartea ca s-o aduci înapoi pe mama.
De-asta ai căutat Inimă de Cerneală în toti acesti ani.
Dacă mai trăieste, adică.
Tu zici că e blocată în carte, dar de unde stii?
Cine a spus că ajuns acolo? Și dacă a ajuns...
... cum ar fi putut supravietui 9 ani dacă monstrii seamănă cu ce e acolo?
Sau si mai rău chiar.
De unde stii unde e? Sau dacă mai e în viată.
De unde stii?
- E la fel ca imaginea din carte. - Destul de înfricosătoare.
E hidoasă. Omul n-are deloc gusturi.
Nu mă mai împingeti!
Meggie, prefă-te că esti într-o carte. Copiii mereu evadează în cărti.
Nu-i adevărat.
Mai tii minte Fetita cu Chibrituri?
Au găsit-o pe o alee aproape degerată.
Nu vă opriti.
Intrati.
V-am păstrat locurile cele mai bune.
Capricorn.
ti-am spus să încetezi!
Te rog.
Ai îmbătrânit.
Ai un castel.
- Asa e. - Și te-ai tuns.
Un minunat castel într-un loc izolat...
... departe de ochii curiosi.
M-am adaptat destul de bine lumii voastre, nu crezi?
Ea trebuie să fie fiica ta. Are toată viata înainte.
Tu, pe de altă parte, esti ca un bătrân gălăgios.
Faci gălăgie si fără să deschizi gura.
Fictiune barbară ce esti!
Pizma ti-e egalată doar de prostie!
Nu stiu cum stau lucrurile în romanul ăla de mâna a treia al tău...
... dar acolo de unde vin eu bibliotecile nu sunt vandalizate!
Munca mea de-o viată, distrusă de niste bătăusi inculti!
N-am răbdare pentru babele cu gura mare.
Îl stii pe cititorul meu.
Darius, hai să le arătăm oaspetilor nostri ce-am înfruntat eu.
Citeste asta.
Dar ai spus...
... că nu mai e nevoie să citesc după ce ajunge el aici.
Da, dar am mintit, nu?
Citeste cartea.
"Rapunzel avea un păr lung splendid.
Era la fel de frumos ca firul de aur.
Și când auzi..."
Ajutor! Nu!
Ajutor!
Vezi?
Uite ce scris are pe fată. A iesit doar pe jumătate din carte.
- Duceti-o în temnită. - Nu!
- Și tundeti-i. - Nu!
N-am de gând să citesc cu voce tare, dacă asta e intentia ta.
- Nu cu ei în preajmă. - Aduceti fata, vă rog.
Luati-vă mâinile...
Uite cum facem: O să faci exact ce zic eu...
... altfel o omor pe babă si o închid pe fiica ta pe vecie. Clar?
Grozav. Hai să începem.
Asta e o carte grozavă, plină de bogătii.
Vrei să scot o comoară?
Cineva trebuie să plătească reparatiile, iar localnici nu mai au cu ce.
Te avertizez. Nu am niciun control asupra celor ce vor pleca si vor veni.
Habar nu am ce-o să se întâmple.
Înseamnă că o să fie distractiv. Hai să încercăm.
"Kasim se uită la comorile din pesteră.
Munti întregi de aur si argint erau îngrămăditi până la tavan.
Grămezi de mătăsuri si saci întregi cu bijuterii.
Kasim adună toate bogătiile pe care le putea duce...
... numai că găsi usa pesterii încuiată.
Și prin voia lui Allah...
... uitase parola.
tipă, 'Barley, deschide-te!'
Dar usa nici nu se clinti. Kasim strigă toate numele ce-i veniră în minte.
'Buckwheat, deschide-te!' 'Millet, deschide-te!'
Dar usa tot nu voia să se deschidă.
Apoi auzi sunete de tropăit."
Nisip.
"Kasim fugi să se scundă, dar se împiedică si vărsă monezi peste tot.
Apoi strigă înăbusit 'Sesam, deschide-te!'
Iar pestera se deschise...
... pentru a face loc unui neplăcut grup...
... de tâlhari."
Poftim?
Vedeti?
Da! Da!
Asa se face!
Uite! Ce ti-am spus eu?
Duceti-l în grajd si aruncati-l crocodilului cu ceas.
Dar dacă a iesit el, cine a intrat?
Ajutor.
E rândul meu acum.
Asa cum ai promis.
Rândul tău?
Te referi la asta.
E o carte incredibil de rară. Le căutăm de ani de zile.
Nu pot să te trimit înapoi. Nu stiu cum să fac asta
Să ne trimiti înapoi?
De ce să ne dorim să ne întoarcem...
... când lumea voastră e atât de primitoare?
Cu telefoane si arme si...
Cum se numeste chestia aia lipicioasă?
- Bandă adezivă. - Asa, bandă adezivă.
Îmi place la nebunie.
În plus, ce eram eu în Inimă de Cerneală?
Sluga lui Cap de Viperă.
Trăiam în pădure alături de bestiile alea.
Dar uită-te la mine acum.
Am un castel.
N-o să se mai întoarcă niciunul dintre noi.
Și ca să mă asigur, o să fac ceea ce fac eu întotdeauna...
... când cineva găseste un exemplar din cartea asta plictisitoare.
Ai promis că o să fiu trimis acasă.
Da, stiu. Te-am mintit.
Doar sunt un mincinos. Eu mint tot timpul.
După toti acesti ani, credeam că si-a dat seama.
Nu!
Scoate-o!
Nu!
Chiar trebuie s-o faci de fiecare dată? E jalnic, sincer.
Nu!
Du-te si oblojeste-ti arsurile.
Altfel, o să fiu nevoit să anulez Seara săptămânală de Jonglerii.
Știi cât de mult o astept. Închideti-i.
Darius, să nu uiti să-l hrănesti pe crocodil.
Pentru numele lui Tezeu!
Nu, nu, nu. N-a vrut.
E doar înfometat. Nu e vina lui.
E un minotaur.
De-abia poate să meargă, din cauza lui Darius si a felului cum citeste.
Multe s-au întâmplat din cauza neghiobului ăstuia.
Noi am iesit cu jumătate din carte tatuată pe fete. Uite ce-am la ochi.
Dacă asta vi se pare grav, uitati ce nas am eu.
- E dezgustător. - Da... Ajunge.
Deci vă imaginati ce multumiti suntem că ati venit voi.
Încântati. Pentru că acum avem pe cineva care stie să citească.
M-am rănit.
Din nou.
Nu înteleg.
În carte, nu mă ardeam niciodată la mâini.
Dar aici...!
Focul nu are deloc simtul umorului.
Iar încerci să evadezi?
Resa...
... renuntă.
N-o să te duci nicăieri.
Pentru o clipă...
... am tinut cartea în mâini.
Dar acum e scrum.
Și n-o să mai ajung acasă.
Dar tu...
... încă mai ai sperantă.
Când Darius te-a scos din carte, ti-a lăsat vocea în carte.
Dar de-ai putea vorbi...
... mi-ai spune o poveste?
Mi-ai spune sau nu?
Nu.
Nu, nu mi-ai spune. Din cauza modului cum sunt caracterizat, nu-i asa?
Crezi că sunt fals si mincinos.
Nu sunt numai asa.
Nu în totalitate.
E doar un vis.
Esti bine?
- Cum te numesti? - Pe mine mă cheamă Farid.
- Esti unul din cei 40 de hoti? - Nu mai vorbi cu mine.
Nu stii că aduce ghinion să vorbesti în timpul unui vis? Fată proastă ce esti.
Dacă vorbesti într-un vis, nu-ti mai găsesti drumul de întoarcere.
"Proastă"?
Tu esti cel care crede că e într-un vis. Eu doar încercam să fiu drăgută.
Întoarce-te la bodogănelile tale, oricum nu mă interesează.
E doar un vis.
Vino acasă.
Te rog, vino acasă.
Bună dimineata.
Multumesc.
Cum pot să te răsplătesc?
Resa, chiar de ti-as găsi o cheie, unde te-ai duce?
Asta e familia ta?
Ăsta e sotul tău?
Fiica ta?
Tu ai intrat în carte când am iesit eu.
Tu ai intrat în carte...
... când am iesit eu...
... apoi Darius te-a scos din nou.
Gwin.
O să te scot din lanturile astea, apoi o să ajungi acasă.
Ne vedem la grajduri.
N-am mai avut asa un control până acum.
Știu că pot s-o scot pe Resa din carte.
Și poate să-l trimit înapoi pe Capricorn.
Trebuie doar să mai găsim un exemplar.
ti-au trebuit doar nouă ani ca să-l găsesti pe ultimul.
Pun pariu că autorul are o copie.
Dacă mai trăieste, sunt sigură că are unul.
Cineva trebuie să stie unde locuieste.
Grozav. Acum o să trebuiască să evadăm, nu?
Asta sau o să fim dati crocodilului cu ceas de alături.
Cineva trebuie să-l oprească.
Înainte să spuneti ceva, vă anunt că am venit să vă salvez.
După ce ne-ai trimis la moarte sigură?
Tu îti vrei sotia înapoi la fel de mult
pe cât vreau eu să mă întorc la familia mea.
Dacă mai crezi că există un exemplar al cărtii pe undeva,
hai să-l căutăm împreună.
Și cum vrei să evadăm?
Pagina 14.
Puternica furtună?
Intrati în castel! Haideti!
"Din îndepărtatul nord, auziră un suierat usor...
... iar unchiul Henry si Dorothy vedeau...
... cum se apleca iarba cea lungă în valuri înainte de venirea furtunii.
'Vine ciclonul, Em. Mă duc eu după animale.'"
Stati cuminti, cătei.
"Deodată, unchiul Henry se ridică."
Plecati din piată!
"Fugi spre surele unde erau tinute vitele si caii.
Mătusa Em se opri din treabă si veni la usă.
Dintr-o singură privire, îsi dădu seama ce primejdie îi asteaptă.
'Repede, Dorothy! Fugi spre pivnită!"'
Uitati-o! Hai!
"Un lucru ciudat se întâmplă.
Casa se învârti de două sau de trei ori si se ridică încet în aer.
Dorothy se simtea de parcă ar fi zburat cu un balon."
Asta ar trebui să fie suficient!
Hai să plecăm de-aici!
Trebuie să fugim!
Ajutor!
Haide! Să mergem.
Haide! Înainte!
Hai! Prindeti-i!
Hai, ridică-te!
Ai avut dreptate.
Mo!
- Gwin! - Meggie!
Meggie!
Uite! Stai! Stai, asteaptă!
Nu miscati!
Atentie!
Dustfinger!
Unde mergem?
Nu mă părăsi!
Prizonierii!
Evadează!
Fugiti!
Repede, intrati! Fugiti, fugiti!
Intrati!
Ia cheile, repede! Ia toate cheile!
Care din ele e? Cea cu nouă!
Stai, stai, stai, Gwin!
Haide, Gwin.
Haide! Gata, porneste!
tineti-vă bine!
Ai grijă!
Tot mai crezi că visezi?
Ce altceva ar putea fi?
Zburăm.
Sau noaptea zboară pe lângă noi?
Locuieste în Alassio.
Asta unde mai e?
În sud.
Nu poti fi mai exact?
E mai rapidă decât o cămilă, nu?
Farid.
Huliganule.
Farid, ti-am adus niste haine. O să îngheti de frig, dacă nu.
Se pare că ăsta e locul.
Vânzătorul de peste spune că locuieste într-un apartament de lângă piată.
Bun. Super.
Eu nu vin.
Cum adică? Trebuie să vii, altfel n-o să mă creadă.
Nu stiu. Poti fi destul de convingător.
M-ai făcut să ies dintr-o carte.
Nu înteleg, mai avem un pic si facem rost de carte...
ti-e frică.
N-ai citit niciodată cartea, nu?
Ce mai e de citit?
Am trăit povestea. Mai putin finalul, care nu mă interesează deloc.
De ce nu?
Tu stii finalul povestii tale, Meggie?
Nu. Și cred că nici n-ai vrea.
Ar fi ca si cum ai da la ultima pagină a unui mister.
- Unde mai e distractia? - Cred că eu stiu finalul povestii mele.
Mă duc acasă.
De ce?
Îmi pare rău. Pentru mine, e mult prea real.
Eu prefer povestile care au bunul simt să rămână pe paginile lor.
Trebuie să mă întorc la sărmanele cărti pângărite de acasă.
Vreau să le repar si să le aranjez în ordine.
- Fac eu asta. Lasă-mă să... - Uite niste bani.
Eu deja mi-am cumpărat bilet.
La revedere.
Succes.
- Elinor... - Las-o să plece.
Să nu răcesti.
Pa.
Aici e. Ăsta trebuie să fie.
Asta e.
Ce?.
- Signor Fenoglio? - Da?
Dle, mă numesc Mortimer Folchart.
- Eu sunt Meggie. - Fiica mea.
- Și eu vreau să fiu scriitoare. - Zău?
Dă-mi ceva de scris. Repede, că am o plăcintă la cuptor.
Nu stati asa de parcă ati fi fost împăiati.
- Dacă vreti un autograf, dati-mi de scris. - Nu asta vrem.
- Nu vreti un autograf? - Nu.
Atunci, pentru Chaucer, ce căutati la usa mea?
Ei bine...
Dustfinger e în piazza, noi tocmai am scăpat din cătunul lui Capricorn...
... si n-o să vă vină să credeti ce-a încercat să facă Basta.
Ce?
Vino acasă.
Te rog, vino acasă.
Trebuie să recunosc că e frumoasă povestea.
Limbile de Argint sunt un concept frumos. As fi vrut să mă gândesc eu la asta.
Dar e prea absurd ca să-l iau în serios.
Știu că personajele mele sunt atât de credibile încât par să prindă viată.
Dar, pur si simplu, e imposibil.
Exact cum mi l-am imaginat.
Probabil asta simte si o femeie atunci când dă viată.
Stai, unde te duci? Nu vrea să vă întâlniti.
Bineînteles că vrea. Practic, sunt tatăl lui.
Ce-a fost trucul de la sfârsit?
Se numeste Suflul Dragonului.
Poti să mă înveti?
Sunt sigur că e foarte interesant pentru tine să-ti întâlnesti personajele.
Dar motivul pentru care am venit aici e să găsim o cale
să-l băgăm înapoi în carte.
Tatăl tău mi-a dat o idee pentru un personaj.
Un hot iscusit care fură lucruri
asa cum fură o pasăre mâncarea lăsată la pervaz.
Nu încerc să-ti fur personajele.
I-ai scos din carte, iar acum încerci să-i tii departe de mine.
Asta, prietene, se numeste hotie.
Încerc doar să-mi aduc sotia înapoi.
Dustfinger.
- Cât mă bucur să te întâlnesc. - Nu...
Cicatricele sunt perfecte. Hidoase, asa cum mi-am imaginat.
- ti-am spus că se teme. - Sper că nu de mine.
Se teme de ce se va întâmpla la sfârsitul cărtii.
Ce vrei să spui? Pentru că o să moară?
Nu...
- Înteleg. Îmi pare rău. - Moare la final?
Trebuia să fac povestea captivantă. Nu pot avea toate un sfârsit fericit.
Asa e si în viată.
Cum se întâmplă?
Esti omorât de un om de-al lui Capricorn în timp ce încerci să-l salvezi pe Gwin.
E o scenă foarte înduiosătoare. Am plâns atunci când am scris-o.
Crezi că-mi pasă de ce ai scris?
Nu-mi controlezi tu soarta. Dacă era asa, nu as mai fi aici.
Nu sunt doar un personaj dintr-o carte,
iar tu,
tu nu esti creatorul meu.
Ascultă-mă, bătrâne.
Ai o copie a cărtii sau nu?
Pentru că mi-ar plăcea să mă duc acasă, te rog.
Problema e că nu s-a mai tipărit de decenii.
Plus că numărul initial de exemplare a fost foarte mic.
Apoi a fost un incendiu la depozit,
iar editura a dat faliment.
O să dureze la nesfârsit.
Termină. Nu e momentul să te prostesti.
- Termină. - Esti amară ca urina de capră.
Multumesc. Nu vreau să stiu de unde stii tu asta.
Priveste în jur. Grădina e un paradis.
Fără negustori de sclavi. Fără furtune de nisip.
- Fără purici. - Fără liniste si pace.
Nu e nici asta.
Am păstrat câteva copii,
dar le-am împrumutat unei expozitii la Geneva acum câtiva ani
si au fost furate.
Mă gândesc că tot Capricorn a fost în spatele furtului.
La momentul acela, m-am gândit că e doar ghinion.
- Am găsit. - Ce e?
Manuscrisul original. Dactilografiat, vă vine să credeti?
Serviti-vă.
După atâtia ani, încă mai tin minte toate personajele.
Nimfele din Pădurea Fără Cărări.
Iar în castelul din Umbra...
... Printul Întunecat.
Oamenii din Motley.
Și desigur tu, Dustfinger.
Cât si răufăcătorii.
Cap de Viperă, Capricorn si Mistuitorii.
Și cel mai rău dintre toti, Umbra.
Trebuie să spun că e o carte minunată.
As da orice să intru în ea.
Stai la coadă, bătrâne.
Am de la pagina 209 la 447. Tu ce ai?
Eu am restul.
Foarte bine. Avem nevoie de ele.
Acum poti să mă trimiti înapoi, nu?
O să încerc. Asta doar după ce o scot pe sotia mea teafără de acolo.
E singura conditie cu care o fac.
- S-ar putea să avem o problemă. - Despre ce vorbesti?
Nu poti s-o scoti de acolo.
De ce?
Pentru că nu e în carte.
- Ce-mi ascunzi? - Am văzut-o.
Nu mai e în carte.
Unde e?
E în cătunul lui Capricorn. Darius a scos-o din carte.
Trăieste?
Am fost acolo si nu mi-ai spus!
- Aveam nevoie de carte. - Nu aveam nevoie de carte!
Eu aveam nevoie de carte!
Mama era acolo si tu nu ne-ai spus?
Nu mă privi asa,
pentru că dacă tatăl tău stia adevărul, nu mă mai ajuta să găsesc cartea,
iar eu am nevoie de carte.
- Personaj egoist, dezgustător si jalnic! - E vina lui, el m-a scris asa.
- Nu sunt de acord. - Spune-mi cum o găsesc!
Doar după ce promiti că o să mă trimiti înapoi.
- Spune-mi cum îmi găsesc sotia. - Și mie mi-e dor de familia mea.
Bine.
Promite-mi.
Promit.
Vreau să te ajut s-o salvezi pe mama.
- Ia-mă cu tine. - Știi că nu pot face asta.
Dar te pot ajuta.
Poti să mă ajuti stând aici în sigurantă. Asta poti să faci.
Nu stii ce pot să fac.
Și nici eu.
Meggie, te rog...
Haide. Trebuie să stai aici.
- Multumesc. Ai grijă de Meggie. - Da.
- Și de Farid. - Poftim?
- Ai grijă si de Farid. - Desigur.
Eu de ce nu pot veni? E masina mea.
Scumpo.
Să o aduci înapoi.
O s-o aduc.
Avansat pe post de bonă. Minunat.
- Grăbeste-te, o să plece trenul. - Cât durează până ajungem acolo?
Nu mult. Haide.
- Pot să stau lângă tine, mamă? - Și eu.
O să stau la mijloc.
"Pur si simplu s-a întâmplat", spuse Dorothy.
"N-am putut face nimic."
Nu ai nici un drept...
"Dacă vrei să-mi folosesc puterile magice ca să te trimit acasă,
trebuie să faci ceva pentru mine mai întâi.
Ajută-mă si o să te ajut si eu."
"Ce trebuie să fac?", spuse fetita.
"Omoar-o pe Vrăjitoarea din Vest."
"Din îndepărtatul nord, auziră un suierat usor,
iar unchiul Henry si Dorothy vedeau cum se apleca iarba cea lungă în valuri
înainte de venirea furtunii."
"Toto o făcu pe Dorothy să râdă.
Era un mic cătelus negru, cu blana lungă si mătăsoasă,
cu ochi mici si negri care tremurau zglobii
de-o parte si de cealaltă a nasului său umed."
Toto? Toto, nu te teme.
Nu mai esti în Kansas.
Toto.
Toto, iesi de acolo.
O să-mi faci necazuri.
Eu sunt. Deschide usa.
O clipă.
Să nu scoti un sunet. Vorbesc serios.
Îmi pare rău, nu aveam de ales.
Dar uite, e Basta.
Și îmi pare rău, dar un bătăus e prea mult, chiar si pentru mine.
Bună, printesă. Unde-i tatăl tău?
Le-am spus că a plecat, dar n-au vrut să mă creadă.
- Le-ai spus? - Mi-a pus cutitul la gât.
Nu e îngrozitor? Și nici nu mă cred că eu sunt autorul.
Spune-ne unde e Limbă de Argint, până nu vă omor pe amândoi.
Toto, nu!
Toto?
Dumnezeule!
A mostenit darul tatălui ei.
Altă Limbă de Argint.
Nea' Capricorn o să fie multumit.
Adu-i pe amândoi.
Dacă Darius a scos-o din carte...
Nu, nu... E bine.
- În mare parte. E... - În mare parte?
Nu are voce.
- Ce? - A scos-o afară primăvara trecută...
... si nu are voce.
Dar în afară de asta, e bine.
- Opreste. - De ce?
- Opreste. - Normal, vorbesti limba nevăstuicii.
Credeam că ti-am spus să rămâi cu bătrânul.
Dar e rău.
Nu la fel de rău precum Capricorn.
Nu mi-e frică de el. Eu am fost crescut de criminali si hoti.
Ar trebui să-ti fie frică.
- Ar trebui să te pun să te întorci pe jos. - Te-as urmări în continuare.
Urcă.
După asta, să mă înveti Suflul Dragonului.
Treci în masină odată.
Domnule Fenoglio?
Tipii ăstia doar patrulează.
Ar trebui să intrăm acum.
Când ajungem în clădirea îngrijitoarelor,
camera Resei e a treia pe dreapta, când intrăm în spate.
Eu intru în spate. Voi mă acoperiti.
Asta e intrarea noastră.
O să fie periculos, asa că trebuie să tii pasul.
Trebuie să te misti repede.
După tine.
Să ne odihnim?
Nu, e în regulă. Să ne miscăm.
- Copiii ăstia. - Nu, mă descurc.
- Ce-a fost asta? - Unde?
Acolo!
Acolo! Împuscati-i!
- Doborâti-i! - Multumesc.
- Sunt în spatele pietei. - Nu...
Haide. Repede.
Grăbiti-vă! Tăiati-le calea în piată!
Nu-i lăsati să scape!
Uită-te la asta. Suflul Dragonului.
Cred că m-am prins. Ia-mi mâna.
Stă prea mult timp. Mă duc să văd dacă e bine.
Hai, o să-l găsim.
N-au ajuns departe.
- Bravo. Multumesc. - Cu plăcere.
Uite cine s-a întors. Ce drăgut.
La timp pentru propria ta executie.
Bine.
Castelul lui Capricorn e ca un hotel de cinci stele.
Nu si pentru tine, evident. Tu o să fii închis în temnită.
Dar unii din oaspetii nostri primesc o cameră cu vedere.
Resa.
Îmi pare rău.
Sotul tău e aici.
A venit să te salveze.
Pe acolo!
Acolo!
Haide!
Ce s-a întâmplat?
O să-l omoare pe Dustfinger.
O să-l omoare, e vina mea.
Ba nu. Ce s-a întâmplat?
Pe toate literele alfabetului.
Arată exact ca în cartea mea.
E ca si cum as păsi în propria mea imaginatie.
Mă întreb ce o să te pună Capricorn să citesti.
Sper să fie ceva bun.
Sunt nerăbdător. Tu nu esti?
"- Care plută, Jim? - Vechea noastră plută.
Vrei să spui că pluta noastră nu a fost făcută bucătele? '"
M-ai convins.
Cu toate că nu-mi dau seama ce o să facă băiatul fără plută.
- Nu. - M-am săturat să-ti fac voile.
Spune-mi unde e tatăl meu.
Nu am nici o idee.
Sincer, nici nu mă interesează, pentru că citesti la fel de bine ca el.
Tu la ce te holbezi?
Esti exact asa cum te-am scris.
Un tâlhar las.
Cum îndrăznesti.
O să plătesti pentru povestea ta mizerabilă!
Doar regele poate s-o scoată.
Nu mai tii minte?
Să nu mai râzi de mine niciodată.
Luati-l de lângă mine. Vreau să fie executat cu ceilalti.
Câinele? Vreti să executăm câinele?
Iar tu, o să vedem cât esti de amorezat de creatiile tale
atunci când Umbra o să-ti jupoaie pielea de pe spate.
Nu poti să-l scoti din carte. Ai ars ultima copie, te-am văzut.
Gresit.
Am păstrat un exemplar al cărtii pentru mine.
Nu-i asa că sunt plin de surprize?
Nu puteam să le ard pe toate, nu-i asa?
Nu cu prietenul meu captiv înăuntru.
O să-ti placă de el.
Iar prin asta vreau să-ti spun că o să fii îngrozită.
Vezi tu, iubesc lumea asta
si intentionez să-mi scriu numele pe fiecare pagină a ei.
Tu si Umbra o să mă ajutati să fac asta.
Nu mai citesc nimic pentru tine.
Serios?
Să-ti arăt ce se întâmplă cu cei care îmi nesocotesc ordinele pe-aici.
Dânsa a fost foarte neascultătoare.
Obositoare până la extrem.
Mereu încearcă să scape.
Asa că o să-i pun capăt.
- Meggie. - Mamă.
Tu esti.
Mo e aici. O să te salvăm. O să evadăm toti.
Ce exteriorizare înduiosătoare a emotiilor.
"Mamă."
Uită-te la mine.
Da, văd asemănările.
Încă mai crezi că nu te pot convinge să citesti pentru mine?
Nu! Mamă!
Te rog!
Meggie!
E prea târziu să mai facem niste schimbări?
Schimbări?
Mă gândeam că poate adaugi câteva linii, întelegi ce vreau să spun?
Nu trebuie să fiu mare frumusete.
Cred că ai observat deja nasul meu.
Nasul, da. Asa e.
Crezi că ai putea face asta? Să rescrii totul, să schimbi putin.
Nu stiu, dar e o idee minunată.
Miscă.
- Ce faci? Lasă-mă. - Nu poti coborî acolo.
- O au pe fiica mea. - O s-o omoare dacă faci ceva.
- Nu trebuia s-o las singură. - Trebuie să ne ascundem.
Nu ai de ce să te sperii. Sunt doar câteva sicrie vechi.
Dacă sunt cumva spirite neastâmpărate aici, nu pe noi sunt supărate.
Printesa trebuie să-si odihnească vocea pentru seara asta.
Mi-am văzut mama. E prizonieră aici.
Știu.
L-ai văzut pe tatăl meu?
Da, e bine.
Capricorn are un alt exemplar al cărtii.
Vrea să mă oblige să scot Umbra.
Am darul lui Mo.
Pot s-o fac.
Atunci mă poti trimite înapoi.
"Noaptea, la lumina Lunii,
Umbra s-a întors împotriva inimaginabilului..."
Fă-l să-l omoare pe Capricorn.
Fă Umbra să facă asta.
Hrană pentru mica printesă.
Capricorn vrea să fii în putere pentru diseară.
Ar trebui să rămâi. Spunem povesti cu fantome.
Da, tie nu-ti plac povestile cu fantome, nu-i asa?
Îti dau eu tie povesti cu fantome!
Ia-l de pe mine!
Săculetul meu!
Nu mai ai amuleta ta norocoasă.
Dă-mi-o înapoi!
De ce nu vii s-o iei?
Ce faci?
Cineva trebuie să ne scoată de aici, si nu cred că acela va fi scriitorul.
Dă-mi săculetul înapoi.
Ai grijă.
Poate nu am nevoie de noroc.
E timpul să terminăm ce-am început.
Pe oasele mortului din acest sicriu, te blestem.
Nu spune asta. Retrage-ti cuvintele!
Fie ca spiritul lui să te bântuiască la fiecare pas.
Retrage-ti cuvintele!
- Deschide poarta. - Grăbeste-te.
- Deschide-o. - Haide.
Dă-mi drumul.
- Care e? - Ajutor! Scapă prizonierii!
Focul! Foloseste focul!
Haide, grăbeste-te.
Ajutor! Scapă prizonierii!
Scapă prizonierii!
Haide!
Haide.
Scapă prizonierii! Ajutor!
- Ajutor! - Repede!
Îmi pare rău, nu pot.
- Nu pot, îmi pare rău. - Stai!
Nu pleca.
Nu trebuie să fii egoist doar pentru că asa te-am scris eu!
Poti mai mult de atât! Ai spus-o chiar tu!
Stai si ajută-ne!
Ajutor!
Scapă prizonierii! Ajutor!
Verificati curtile!
Dă-mi drumul!
Nu pleca! Întoarce-te!
Dumnezeule.
Asta e, probabil, cea mai mare prostie pe care ai făcut-o în viata ta, Elinor.
Sunt numai criminali feroce acolo.
Crezi că o să intri acolo si o să le ordoni ce să facă?
E posibil să te asculte, nu-i asa?
Bătrână naivă cu capul în nori.
- Multumesc. - Trăiesti.
Multumesc.
Gata, ajunge.
Le-ai găsit? Resa, Meggie, ce fac?
- Sunt bine. - Bine.
Momentan.
- Capricorn are un exemplar al cărtii. - Ce are?
A păstrat una în secret.
Ăsta a fost planul lui, să scoată Umbra din carte.
Nu pot să scot Umbra. O să ne omoare pe toti.
Nu mai are nevoie de tine.
A găsit pe altcineva.
Pe Meggie.
Meggie?
Ai blocajul scriitorului?
Poate te pot ajuta.
Da, asa e. Vrei să fii scriitoare, nu?
- O spui de parcă e un lucru rău. - Nu, e doar unul singuratic.
Lumea pe care o creezi pe hârtie
pare mult mai prietenoasă si în viată decât cea în care trăiesti.
Și îti doresti să fii acolo.
Esti o fată desteaptă, Meggie.
Nu îmi puteam alege altă domnisoară cu care să fiu închis într-o criptă
în timp ce-mi astept executia.
Nu am încă ce-mi trebuie,
dar sunt foarte aproape.
Haide, hrăneste-ne.
Fir-ar, au venit devreme. De ce au venit devreme? Ce inconvenient.
Pune-o aici undeva. Cuvintele trebuie să fie perfecte, altfel nu va merge.
Trebuie să fie scrise de scriitor. Trebuie să sune ca în carte.
Asta e.
Ce anume?
Ceva pentru ea care să-i amintească de mine după ce n-o să mai fiu.
Nu am o părere asa bună despre scrisurile tale, bătrâne.
Tu esti scrisurile mele, Magpie,
asa că, în locul tău, as fi atent la ce-as spune.
- Unde o duci? - Să-i dăm o rochie de petrecere.
Nu-ti face griji, si tu esti invitat la ospăt.
N-o să mâncăm fără tine. De fapt, tu esti felul principal.
Umbra se va înfrupta din tine si din menajeră,
asa că stai linistit si asteaptă să vină cineva după tine.
Ai vrut să fii singură, nu? Acum esti.
Singură în sălbăticie.
Întepată de tântari si cu băsici...
Dumnezeule.
Și ai măcar un plan? Nu, nici un plan.
Doar să închiriezi o motocicletă si să cumperi o hartă.
Ne dăm noi seama acolo.
- Ăsta e planul. - Bine.
Îti folosesti focul si le distragi atentia.
Pot să dau foc la castel.
Și eu pot să te ajut.
Nu mă încurca.
Când oamenii lui Capricorn o să încerce să stingă focul,
mă duc si le salvez pe Meggie si Resa. - Suntem depăsiti numeric.
- Și eu au aceste... - Arme.
De-asta o să ne deghizăm în Gărzi Întunecate. Să mergem.
Hai mai repede.
Chiar e un cătun minunat.
Dar o să fie frumos să avem ceva mai mult spatiu.
Să ne întindem.
Să lărgim granitele imperiului.
De-asta am nevoie de Umbră.
Și nu vreau să mai evadeze nimeni.
Dacă nu te opresti din tremurat, o să te întep cu agrafa.
Chiar te astepti să scot o armată întreagă din carte?
- Ai idee mai bună? - Nu.
Mă gândeam eu.
Miscă-te.
Haide.
Da.
Haide!
Mergi.
Înainte.
Să nu încerci nimic, altfel n-o să-ti mai vezi mama niciodată.
Te rog.
A venit vremea să ne reîntâlnim cu vechiul nostru prieten!
Leagă-i.
Bună seara.
Vrei să iesi de-aici?
Atunci, va trebui să mă ajuti.
Inimă de Cerneală!
Citeste!
Citeste cuvintele!
Inimă de Cerneală!
Rosteste cuvintele!
Esti foarte priceput la asta.
Dar asta nu înseamnă că suntem prieteni.
Citeste!
Inimă de Cerneală!
Citeste!
Gata. Aici.
"Capricorn conducea o armată de despoti
care au băgat frica în mintile si inimile celor care i-au întâlnit.
- De câte ori treceau... - Resa.
... oamenii închideau usile si se ascundeau cu copiii lor.
Dar dintre toti răufăcătorii din Pădurea Fără Cărări,
cel mai de temut era cunoscut sub numele de Umbra."
Umbra.
"Făcut din tărâna victimelor Capricornului,
Umbra era nemuritor si invulnerabil,
si la fel de nemilos ca si stăpânul său.
Degetele lui, chiar si respiratia, aduceau moarte,
urmându-si calea ca un câine de vânătoare."
"Apare doar atunci când e chemat de Capricorn,
se ridică din pământ, o fiintă fără chip si teamă."
Nu! Opreste-te din citit.
"Nerăbdător să-si consume următoarea victimă."
Nu mai citi, Meggie.
Meggie, nu mai citi!
Minunat.
Înfruptă-te.
Mamă!
Umbra!
- Umbra! - Toto! Bun băiat.
Mamă!
Înfruptă-te.
"Dar într-o noapte cu cer senin, Umbra auzi altă voce.
Vocea unei fete, iar când aceasta îi strigă numele, si-a amintit."
Ia cartea!
"Îsi aminti de toti cei care prin tărâna lor l-au ridicat pe el.
De toată durerea si suferinta.
Umbra îsi aminti si era hotărât să se răzbune.
Să se răzbune pe toti cei care erau vinovati pentru nenorocirea lui."
- Opreste-o. - "Umbra se duse la stăpânul lui
si îi întinse mâinile cenusii."
Nu e asa! Luati-i cartea!
Nu asta scrie. Nu sunt cuvintele adevărate.
Opriti-o. S-o oprească cineva din citit!
- Opriti-o! - Meggie, ai grijă!
Mo!
- Dă-o încoace! - Dă-mi-o înapoi!
Ce întorsătură splendidă.
Limbă de Argint, ai venit la timp pentru cină!
Nu!
Nu castelul meu!
Atacati!
Dă-te din calea mea!
Resa.
Nu! Lasă-mă!
Nu!
Credeti că asta mă poate opri?
Du-te! Devoreaz-o!
- Va trebui să treci mai întâi de mine! - Ai grijă, Mo!
Continuă să citesti!
- Ce? - Continuă să citesti!
Nu pot! Nu mai am ce.
Atunci scrie.
Haide, Meggie!
Poti s-o faci!
Umbra le întoarse spatele celor inocenti.
Haide, Meggie.
"Umbra le întoarse spatele celor inocenti.
Se întoarse spre stăpânul malefic care l-a controlat atâtia ani.
Umbra îi întinse mâinile cenusii.
Atunci, Capricorn începu să dispară la fel ca paginile unei cărti vechi,
devenind transparent si subtire ca hârtia."
Nu te las!
Tată!
"Sufletul lui Capricorn, negru ca cerneala, se umplu de spaimă
atunci când văzu că sfârsitul aproape.
La fel si toti ceilalti din preajma Umbrei,
cei care au comis nelegiuiri în numele Capricornului.
Și apoi au fost suflati ca cenusa în vânt."
- Opreste-te! - Ajutor!
Nu!
"În timp ce teribilul monstru se dezintegră în neant."
Meggie. Citeste.
Se întorc în cărtile lor. O să pierd sansa!
Eu nu vreau să mă întorc în cartea mea.
"Cei care au fost adusi împotriva vointei lor,
cei care erau în preajma fetei,
au fost eliberati si trimisi înapoi acolo de unde au venit."
Mo!
Toto?
Meggie!
Te rog, eliberează-mă si pe mine.
"Iar bătrânul creator îsi văzu dorinta împlinită,
dispărând în lumea la care, până acum, doar visase.
Iar apoi, după un timp aproape cât o viată de sperat,
fata îsi împlini cea mai aprigă dorintă.
Mama pe care stia că o s-o revadă si tatăl pe care-l pretuia...
Meggie.
... au venit în fugă să-si îmbrătiseze fiica."
Scumpo, mi-a fost dor de tine.
Ce s-a întâmplat?
Am ratat sansa.
Am ratat-o. Au dispărut cu totii.
Am ajuns prea târziu ca să mă întorc acasă.
Acum n-o să mă trimită niciodată înapoi.
A spus că o să încerce după ce se întoarce sotia lui înapoi.
Nu o s-o facă. N-ar risca s-o piardă din nou.
Iar eu nu l-as pune să facă asta.
Termină, Elinor. E o prostie să plângi la finaluri fericite.
Vino încoace.
Dustfinger.
Dustfinger?
Hai, e timpul să mergem.
- Să plecăm. Haide, Meggie. - Meggie, repede. Haide.
Cartea a dispărut.
- N-avem nevoie de ea. - O să am cosmaruri câteva săptămâni.
Haide.
Esti bine?
Voiai să pleci fără mine?
Nu...
- ti-e mai bine cu ei. - Dacă pleci,
probabil ar trebui să iei asta cu tine.
Ai furat-o?
Am învătat de la cei mai buni. M-am gândit că poate găsim pe cineva.
Un alt cititor. Cineva care să te trimită înapoi.
Și fata?
O placi, nu? Dacă vii cu mine, poate n-o s-o mai vezi niciodată.
Am furat o poză cu ea din buzunarul lui Limbă de Argint.
Dacă vrei să vii cu mine,
ai face bine să devii folositor.
Ne asteaptă un drum lung.
Dustfinger.
Dustfinger!
Am promis.
E rândul tău acum.
Minunat.
Sigur vrei asta? Știi ce se întâmplă la finalul cărtii.
I-am spus si scriitorului. Nu el mă controlează pe mine.
Soarta mea e în mâinile mele.
Mult noroc.
Să nu mă întelegi gresit, dar să nu te întorci, bine?
Fă-o.
"Au trecut multi ani
de când Dustfinger a văzut ultima oară dealurile înverzite si vechea moară.
Dar erau mai frumoase decât îsi amintea.
Fluturii zburau deasupra ierbii..."
S-a întors.
Acolo unde vrea să fie.
Dar tu?
Eu nu pot să-l urmez.
Pentru că l-am păstrat pe Gwin, sfârsitul povestii o să fie altfel.
N-o să mai moară.
Poti rămâne cu noi.
A fost ideea mamei.
Îmi pare rău. Nu trebuia să spun asta?
Să nu te astepti să te trimit si pe tine înapoi.
- Poti să mă înveti să citesc? - Da.
Poate.
Eu pot să te învăt Suflul Dragonului.
Roxanne!
Roxanne.