Traducerea și adaptarea: veverița_bc @ www.titrări.ro
Astfel a izgonit El pe Adam și pe Eva și
la răsăritul grădinii Edenului a pus niște heruvimi,
care să învârtească o sabie învăpăiată,
ca să păzească drumul care duce la pomul vieții.
Hai s-o terminăm.
FÂNTÂNA
- Poate că e o capcană. - Așa este.
Atunci ce facem?
Răzbim.
Acolo!
Îl văd.
Păgâni!
- Înaintați. - Retrageți-vă!
Nu! Nu vă opriți.
Noi suntem salvarea ei și prin porunca ei vom trăi veșnic.
Nu voi muri. Nu aici, nu acum!
Niciodată!
Întâiul Părinte...
s-a sacrificat...
pentru pomul vieții.
Intră...
și împarte-i soarta.
Moartea e...
drumul către împlinire.
Nu!
Aproape am ajuns.
Vei reuși. Nu te voi lăsa să mori.
Ești destul de puternică.
Termin-o.
Nu-ți face griji. Vom fi în regulă.
Am nevoie să iau puțină.
Termin-o.
- Hei, tu ce faci aici? - Plimbă-te cu mine.
- Am prea multă treabă. - E prima ninsoare...
Da, știu, dar ei mă așteaptă.
- Haide, Tommy. - Te rog, Izzi.
Îmi pare rău.
Serios.
Ne vedem diseară.
Termin-o.
Te rog, lasă-mă în pace.
Nu știu cum se termină.
Bine.
Am încredere în tine.
Ia-mă.
Arată-mi.
- Tu ce faci aici? - Plimbă-te cu mine.
- Am prea multă treabă. - E prima ninsoare...
Da, știu, dar ei mă așteaptă.
- Haide, Tommy. - Te rog, Izzi.
Îmi pare rău.
Serios.
Ne vedem diseară, da?
Izzi.
Hei! Doctore Creo. Antonio e pe drum încoace.
Donovan e deschis și pregătit. Semnele vitale sunt stabile.
La naiba.
Haideți.
A spus dacă funcționează?
A spus să vă iau și să ne întâlnim în sala de operații.
- El unde e? - Nu sunt sigur.
- Sună-l. - Bine.
Antonio m-a trimis înainte cu tomografiile. Încă mai e ocupat în laboratorul de chimie.
Breeny, sunt Manny. Unde-i Antonio?
- Încă mai crește în mod agresiv. - E prea mult în două zile!
Cum adică, nu știi? Du-te după el. Caută-l.
Stă deschis de vreo 50 de minute.
- Acum trece strada. - Care sunt rezultatele in vitro?
Nu l-am întrebat.
Întâlnește-te cu el la lift. Adu-l încoace.
Micromanipulatorii sunt la 42 de grade, mediolateral, 72.
Da.
Cum te simți, Donovan? Reziști?
Nu e de bine.
Are o mare specificitate, dar nicio reprimare.
- Să-l închidem? - Va trebui să-l eutanasiem.
De ce?
Dacă nu-l tratăm acum, nu vom avea altă șansă înainte să-l cuprindă tumoarea.
La naiba!
- Voi pregăti pentabarbitalul. - Nu, stai.
Ce e?
Vă mai amintiți de mixtura cu care ne-am jucat anul trecut?
- Care din ele? - De la copacul acela din America Centrală.
- Aceea. - "Natul tortuosa. 82-A46."
- Din Guatemala. - Pomul vieții.
Am avut două mostre, dar erau sterile.
Altoiurile și tăieturile n-au rezistat nici ele.
- Asta e. - Ce se întâmplă?
Amestecă-l cu mixtura ta.
Au o structură asemănătoare, aproape în oglindă.
- Manny, caută mostrele alea. - Da. Nu înțeleg.
Imaginează-ți-le una lângă alta. Pliază-le una într-alta ca doi iubiți,
cu femeia deasupra.
Au sfere complementare.
- Dacă putem să le facem să se lipească... - Asta e?
- Dă-i drumu'! - Nu avem rapoarte de toxicitate, nicio...
Nu contează. Donovan e pe masă. Dacă nu facem nimic, moare.
- Antonio, cât durează? - Două ore.
Țineți-l anesteziat.
- N-am mai văzut tiparul ăsta de adeziune. - Ce se lipește de el?
Nu știu. Dar în mod categoric se atașează de regiunile cu rată de creștere mare.
S-o facem.
.751, 1.25.
- Seringa e plină. - Dă-mi-o.
Manny, fă lumină.
Scad.
- Injectez. - Injecție la 23:57.
- 23:57. - Bun băiat, Donovan. Bun băiat.
- Ce faceți? - Inelul meu.
- Care inel? - Verigheta mea.
- Unde ați lăsat-o? - Acolo, unde o las mereu.
- Cineva trebuie s-o fi dat jos. - Tommy, putem vorbi puțin?
- O secundă. - Ce faci?
- Verigheta mea. Am pus-o acolo. - Trebuie să fie pe aici.
- Trebuie să vorbim. - Nu-ți face griji. O găsim noi.
Tommy...
- Sunt îngrijorată. - Poftim?
Am văzut-o pe Betty pe hol. Era isterică. Ai făcut operații neîngrijite.
- Prostii! - Ai injectat un amestec netestat.
Era deschis. Eram pe cale să-l eutanasiem.
NIH ne-ar putea închide. Ar trebui să te închid eu pentru asta.
Ești nechibzuit și-ți pierzi perspectiva.
Ce-ar fi să stai câteva zile acasă.
Petrece puțin timp cu Izzi.
Sunt aici pentru ea.
Izzi.
Izzi?
Iz?
Izzi?
Izzi.
Izzi!
- Tommy? - Isabel!
Amuzant. Foarte amuzant.
Ce faci?
Mă uit la stele. L-am găsit în pod.
- Hai înăuntru. E ger afară. - Vreau să vezi ceva. Haide.
Ești un moș puturos.
Bine.
Haide. Uită-te.
- O vezi? - Steaua aurie?
De fapt e o nebuloasă înfășurată în jurul unei stele muribunde.
De aceea pare aurie.
Ce e?
- Am făcut cursuri de științe. - Când?
La școala generală.
- Mayașii o numeau Shibalba. - Shibalba?
Era lumea cealaltă pentru ei.
Locul unde se duc sufletele moarte să renască.
Ce? Despre ce vorbești?
Cartea mea.
Scriu despre ea.
Credeam că acțiunea se desfășoară în Spania.
Acolo începe.
Și se termină acolo.
Ai terminat?
- Aproape. - Bun. Când pot s-o citesc?
Într-o zi în curând va exploda, va muri și va da naștere unor stele noi.
Cât de uimitor că mayașii au ales o stea pe moarte
ca să le reprezinte lumea cealaltă.
Dintre toate punctele luminoase sănătoase de pe cer,
cum de au găsit una care era pe moarte?
Unde-ți sunt pantofii?
Izzi! Haide, haide. Hai să te încălzim.
Cu grijă.
Bun. O iau eu.
Cu grijă. Iz?
Oprește-te. Nu!
Intră.
Așa-ți trebuie.
E roșcată?
Poftim?
L-am lăsat în sala de operații.
Dacă nu poți aștepta, nu poți.
Glumesc.
- Mă duc să fac cafea. - Stai. Buretele.
Vreau să-l încălzești.
Afară, mai înainte, nu puteai simți frigul.
Tommy.
- Îl sun pe doctorul Lipper. - Nu! Mi-e frică.
Iisuse, îmi pare rău.
- Se întâmplă de ceva timp. - Ce?
Îmi pierd sensibilitatea la cald și la rece.
De ce nu mi-ai spus?
Pentru că mă simt diferit în interior.
Mă simt diferit.
În fiecare clipă.
În fiecare.
Tommy?
Iisuse.
Nu-ți face griji. Nu-ți face griji. Da? Sunt aici.
Mereu voi fi aici.
Știu. Da, știu, Iz.
Te-am prins.
- Alo? - Alan? Tommy.
Tommy.
Când putem să ne întâlnim cel mai devreme mâine?
- Stai să-mi verific programul. - E timpul s-o citești.
Trei? Sunt în operație până atunci. E urgent?
Nu, nu. E bine așa. Mersi, Alan. Pa.
- O să mergem la el mâine după masă. - Începe-o. Spune-mi ce părere ai.
- Dar nu e terminată. - Nu chiar.
Nu răspunde.
- Alo? Antonio, ce s-a întâmplat? - Poți să vii aici?
- Ce s-a întâmplat? - Donovan.
- E în regulă? - N-are absolut nimic.
- Spune-mi, ce se întâmplă? - N-o să mă crezi.
Trebuie să vezi cu ochii tăi. Vino imediat.
Nu, nu pot acum. Nu pot.
- Pentru Donovan! - Ce se întâmplă?
- Arată-i. - Am venit să-l verific pe Donovan.
- Unde e Donovan? - El e.
Ce? Nu se poate.
Aproape s-a vindecat. I-a crescut și părul.
- Nici mie nu-mi vine să cred. - Antonio m-a pus să fac niște teste.
Donovan a reacționat bine. Foarte bine.
Am luat casete cu el înainte de operație.
Rezultatele la teste sunt de două ori mai bune.
Se observă o creștere în activitatea neuronală
în toate zonele de obicei inhibate în creștere de îmbătrânire.
- Și tumoarea? - Nicio schimbare.
Tiparele de creștere sunt normale. Nu e niciun efect pozitiv sau negativ.
Ar trebui să-i spunem doctorului Guzetti chiar acum.
Nu! Nu.
Antonio,
pregătește un nou amestec. Fă o combinație cu aceeași substanță.
Ce?
- Mergem înainte cu experimentul. - Stai puțin.
Dar asta ar putea fi o premieră medicală.
O revelație! Trebuie s-o continuăm, să copiem descoperirile.
Putem monitoriza creșterea sinaptică,
dar scopul nostru e să studiem tumorile, nu îmbătrânirea.
Știu, dar...
Oprește-te. Vreau următorul subiect pregătit de operație.
- E totul în regulă? - Da.
Totul e în regulă.
Spania e în flăcări.
Marele Inchizitor își zâmbește, acum se gândește să...
Inchizitorule?
Intră.
Ereticii.
Au mărturisit și și-au cedat pământurile Sfântului Oficiu.
Vă așteaptă hotărârea.
Și încă o parte a națiunii sale e a mea.
În curând va fi fără putere înaintea mea.
Regină a nimic altceva decât a păcatelor sale.
Ce veți face cu ea?
Și ea va mărturisi și apoi
și ea va muri.
Căpitane. E vorba de regină.
E înconjurată.
Inchizitorul cere sânge.
Atunci nu mai este timp.
Care este răspunsul nostru?
Du-te acum. Avertizeaz-o pe regină.
- Și tu? Unde te duci? - El trebuie eliminat.
- Ea a interzis asta. - Nu este altă cale.
Asta e singura noastră speranță.
Stai. Stai.
Trupurile sunt închisori ale sufletelor noastre.
Pielea și sângele nostru, gratiile de fier ale detenției noastre.
Dar nu vă temeți.
Tot ce e viu se descompune.
Moartea transformă totul în cenușă
și, astfel,
moartea eliberează fiecare suflet.
Voi, cei condamnați,
ați mărturisit.
Recunoașteți că ați protejat o regină
care răstălmăcește cuvântul Domnului
și îneacă întreaga Spanie în păcat.
Regina voastră caută nemurire pe Pământ,
un Paradis fals.
Asta înseamnă erezie.
Ea vă duce către vanitate,
și vă îndepărtează de rațiune.
Dar asta e o prostie,
căci moartea există.
Ziua Judecății este incontestabilă.
Toate ființele trebuie judecate.
- De ce ai venit aici? - Vino repede.
- Pleacă. Protejeaz-o pe regină. - Ea m-a trimis. Vrea să te întorci.
- Nu înainte să-l omor. - Nu, Tomas. Lasă-l pe el.
Ea dorește să-ți vorbească în secret.
Dar nu vă temeți. Nu va fi singură în Iad.
Mă voi asigura ca servitorii ei s-o aștepte.
Supus loial, de ce plângi?
Să văd Spania atât de înjosită,
cu un inamic care crește între propriile-i granițe,
înfruptându-se din puterea ei.
Rușinea e prea mare. Am dezamăgit-o.
Nu-ți fie milă de Spania.
Aceste vremuri sunt întunecate,
dar fiecare umbră, oricât ar fi de profundă,
e amenințată de zorii zilei.
Desigur.
Această loialitate a ta
te însuflețește să aperi Spania cu orice preț,
dar uciderea Inchizitorului înseamnă sinucidere.
Europa mi-ar dori moartea.
Eu una încă nu sunt pregătită să mor. Tu ești?
Eu mi-aș da viața pentru Spania.
Știu, conchistadorule.
Știu.
Și această vitejie a ta ne-ar mai putea salva.
Căci Spania are un plan.
Există speranță.
- Există speranță? - Părinte.
Sunt părintele Avila din Ordinul Franciscan Regal.
Loialitatea noastră rămâne față de Spania.
Părinte.
Gărzi, lăsați-ne.
Conchistadorule,
Îți voi spune adevăratul motiv pentru care Inchizitorul poartă pică Coroanei.
Acum un an, părintele Avila s-a întors din junglele Noii Spanii
cu un secret atât de mare,
încât promitea să elibereze întreaga omenire de tiranie.
Spania și-a dorit această comoară mai presus de orice,
dar Inchizitorul s-a temut de ea în aceeași măsură.
Când am refuzat să renunț la căutarea ei,
a răspuns cu această lovitură violentă pentru a îngenunchea Spania.
Dar nu ne-am lăsat mai prejos
și acum îl vom învinge.
Asta e speranța noastră.
- Un pumnal? - Folosit în ritualuri religioase.
L-am luat de la un preot mayaș mort.
Semnul de pe mâner...
Îl vezi?
E o hartă.
O hartă către cel mai mare secret al mayașilor.
Mai mare decât Chichen Itzá, mai mare decât Yaxchilán, mai mare chiar decât Tikal.
Aici, în centru, în inima fostei mari civilizații mayașe,
vom găsi o piramidă pierdută.
Nu.
Nu pierdută.
Ascunsă. Piramida ascunsă din miturile mayașe.
Miturile ne spun despre o piramidă sacră
construită pe buricul Pământului,
locul de naștere al vieții.
Un copac special crește acolo.
Se spune că oricine îi va bea seva
va trăi veșnic.
Viață veșnică?
Spania stă la cheremul unui dușman nemilos iar
tu îți bați joc de noi cu aceste născociri?
Nu sunt născociri.
Adu-ți aminte,
propria noastră Biblie confirmă asta.
În Geneză, sunt doi pomi în Grădina Edenului
Pomul Cunoașterii și Pomul Vieții.
Când Adam și Eva au nesocotit porunca Domnului
și au mâncat din Pomul Cunoașterii,
Domnul i-a izgonit din Eden și a ascuns Pomul Vieții.
Se poate să fie?
Îngenunchează, conchistadorule.
Lăsați să între lumina dimineții.
Bestia e cuprinsă de amoc în regatul meu.
M-a izolat
și acum își ascute ghearele pentru încă o lovitură fatală.
Dar salvare este în junglele Noii Spanii.
Vei elibera Spania de sclavie?
Pe onoarea și pe viața mea.
Atunci vei lua acest inel ca să nu-ți uiți promisiunea.
Să îl porți când vei găsi Edenul
și când te vei întoarce,
eu voi fi Eva ta.
Împreună, vom trăi veșnic.
Iz?
Izzi?
- Aici erai. - Hei, ce faci aici?
Scumpo, trebuie să mergem la Lipper la trei.
Asta e o carte mayașă adevărată.
Uite. Explică mitul creației. Vezi tu, acela e Întâiul Părinte.
El e primul om.
E mort?
S-a sacrificat pentru a crea lumea.
- Pomul Vieții crește din pântecul său. - Haide.
Ascultă. Corpul său s-a transformat în rădăcinile copacului.
S-au răspândit și au creat Pământul.
Sufletul său s-a transformat în ramuri, înălțându-se și creând cerul.
A rămas doar capul Întâiului Părinte.
Copiii săi l-au atârnat în Ceruri, creând Shibalba.
Shibalba? Steaua.
Nebuloasa.
- Deci ce părere ai? - Despre ce?
Despre idee.
Moartea ca un act al creației.
Stați împreună, copii.
Mă duc să scot mașina și ne întâlnim în față.
Iz. Iz!
- Tommy. - Hei.
Tommy.
Ești în regulă.
- Sunt aproape. - Nu.
Există opțiuni.
- Va trebui să alegem. - Alan?
Ai avut un atac minor.
Tumoarea din celulele stem s-a întors și acum creșterea e mai rapidă.
- Data viitoare... - Nu!
Nu.
Am realizat un progres.
Știu că-l pot transpune ca să te ajut.
Mai am nevoie de puțin timp, da?
Există speranțe. Există speranțe reale.
- Tommy. - Ce e? Ce e, scumpo?
- Nu mi-a fost frică. - Știu.
Ești foarte puternică.
Nu.
- Nu. - Ce e?
Când am căzut
eram deplină.
Ținută.
Știu. Eu te-am prins. Te-am ținut.
E în regulă, Iz. Totul va fi în regulă.
Este timp. Avem timp.
Trebuie să examinăm regiunea hipocampală.
Ce naiba se întâmplă?
I-am adus pe Dean Katari și pe doctorul...
Scuză-mă, dar ce cauți aici?
Antonio și Betty tocmai îmi arătau...
Dezvoltarea sinaptică a lui Donovan a crescut.
Creierul său e identic cu tomografiile de acum 12 ani, când avea 6 ani.
Și tumoarea?
- Exact. Vă rog? - Tommy...
Vă rog!
Poate că ar trebui să mă așteptați în biroul meu.
Manny. Vin imediat.
Thomas, aș vrea să discutăm în particular.
După operație.
Prima incizie.
Tommy. Doctorul Lipper tocmai a sunat.
A spus că Izz e mai bine și o vor muta la un etaj normal dimineața.
După ce terminăm aici, vreau să-l pregătiți pe Cain.
Mă duc eu după ea. O să se ocupe ea.
Ce crezi că faci?
Asemenea rezultate nu se abandonează pur și simplu.
Trebuie să repeți procedura, să primești o confirmare.
Confirmarea că tumoarea nu e afectată? O să moară până atunci.
Tommy.
A avut un atac.
Îmi pare rău.
- Cum se simte? - E stabilă.
Cine stă cu ea?
- E singură? - Trebuie să se odihnească.
Nimeni nu inventează leacuri noi peste noapte.
Nimeni! Nu te comporți rațional.
- Nu poți repara totul! - Nu-mi spune tu ce pot să fac.
Soția ta are nevoie de tine. De ce mai ești aici?
De ce dracu' crezi că sunt aici?
Drace.
Vă las singuri.
Lilly, îmi pare rău pentru mai devreme.
E uimitoare.
Lillian,
ai putea...
ai putea să-l pui pe Henry să le mai facă o tomografie animalelor?
- Bine. - Mersi.
- Bună. - Bună.
Ți-am adus manuscrisul în caz că vrei să mai muncești.
Cum te simți?
Bine.
Îmi pare rău.
Pentru ce?
S-au făcut progrese la servici.
Conchistadorul meu. Mereu cucerești ceva.
- Nu. E ceva uluitor. Am testat... - Asta e pentru tine.
E pentru mine? Ce e?
Deschide-o.
Stilou și cerneală. Pentru scris.
E toată gata cu excepția ultimului capitol.
Vreau să mă ajuți.
Cum?
Termin-o.
- Nu știu cum se termină. - Ba știi.
Vei ști.
Încetează.
- Îți amintești de Moses Morales? - Cine?
- Ghidul mayaș despre care ți-am povestit. - Din excursia ta?
În ultima noapte în care am stat cu el, mi-a povestit despre tatăl său care murise.
- Dar Moses n-a vrut să creadă. - Izzi!
Nu, nu. Ascultă. Ascultă.
Au spus că dacă ar dezgropa cadavrul tatălui său,
nu ar mai fi acolo.
Plantaseră o sămânță pe mormântul său.
Sămânța s-a transformat într-un pom.
Moses a spus că tatăl său a devenit parte a acelui pom.
A crescut în pădure, în flori.
Iar când o rândunică a mâncat fructele copacului,
tatăl său a zburat cu păsările.
A spus că
moartea era drumul tatălui său către împlinire.
Așa a numit-o el.
Drumul către împlinire.
Acum,
am încercat să scriu ultimul capitol și n-am putut să-mi scot asta din cap.
De ce îmi spui asta?
Nu îmi mai este frică, Tommy.
Am întrebat-o pe Lilly dacă pot fi înmormântată la ferma ei.
Nu, încetează!
- Vreau să stai cu mine. - Sunt cu tine. Uite.
Mereu voi fi cu tine.
Îți promit.
Rămâi cu mine la noapte?
Da. Rămân.
Rămân.
Nu-ți face griji,
aproape am ajuns.
După acel ultim nor întunecat este o stea pe moarte.
Și în curând, Shibalba va muri.
Și când va exploda, te vei renaște.
Vei înflori.
Iar eu voi trăi.
Nu-ți face griji. Mai avem puțin.
Franciscanul stă singur. Pierdut într-o...
Mulțumesc, Doamne! Am ajuns!
Cercuri.
Ne duce în cercuri.
Doar noi am mai rămas. Toți compatrioții voștri sunt morți.
El i-a omorât pe toți în căutarea lui oarbă.
Este timpul. Timpul să-l oprim.
Căpitane, ne-am pierdut.
Franciscanul și poveștile lui sunt false.
Nu este speranță pentru noi aici.
Este numai moarte.
Am făcut o hartă cu drumul de întoarcere la nave.
Lașilor.
La naiba cu hărțile!
Suntem aproape iar eu o să-l găsesc.
Căpitane! Căpitane! Căpitane!
Părinte. Ce e, franciscane?
În junglă...
Semnul de pe mâner.
- De pe pumnal? - E același. La fel ca cel de pe piatră.
E alegerea voastră... Muriți acum, sau de a mea parte luptați și trăiți.
- Nebunule. - Căpitane!
Părinte.
Ia-l.
Am ajuns.
- Unde? - Templul e acolo.
Îmi pare rău, părinte.
Pentru tine este numai moarte.
Dar destinul nostru e viața.
Să-l porți când vei găsi Edenul,
iar când te vei întoarce, eu voi fi Eva ta.
Iz! Iz!
Haide, haide, haide!
Nu. Te rog! Te rog!
- La o parte. - E în șoc. Semnalul e liniar.
- Încarc. Domnule! Domnule! - Izzi! Izzi!
- Scoate rudele. Scoate-l afară! - Domnule, vă rog!
- Padelele. - Încarc.
- Pulsul? - Liniar.
Tensiunea?
Doamne.
Tommy.
Știu. Știu.
N-am mai văzut așa ceva.
- Antonio nu te-a sunat? - Ce?
E vorba de Donovan. Tumoarea se micșorează.
Parcă boala s-ar fi vindecat.
Izzi.
Izzi!
- Nu, nu, nu, nu! - Domnule. Vă rog, domnule.
Domnule!
Domnule. E prea târziu. Trebuie să vă rog să plecați.
- Domnule, e prea târziu. - Mi-ați ucis soția!
- Dă-te de pe el! Lasă-l! - Lasă-l în pace!
Nu.
Nu!
Nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu!
Nu muri! Nu muri! Nu muri! Nu muri!
Nu! Nu!
Nu!
Mi se pare că ne luptăm întreaga viață
ca să devenim deplini.
Destul de desăvârșiți când murim
pentru a dobândi puțină grație.
Puțini dintre noi fac asta.
Cei mai mulți dintre noi sfârșesc prin a ieși la fel cum au intrat,
dând din picioare și țipând.
Dar oarecum, Izzi, așa tânără cum era,
a dobândit acea grație.
În ultimele sale zile a devenit împlinită.
Și-a văzut...
Tommy!
- Tommy... - Încetează!
Moartea e o boală. E la fel ca oricare alta.
Și există un leac.
Un leac.
Iar eu îl voi găsi.
Nu!
Toți acești ani.
Toate aceste amintiri.
Tu ai fost în ele.
Tu...
Tu m-ai tras prin timp.
Doctore Creo?
Doctore Creo, am auzit că te-ai întors.
Puneți-mă la punct cu tot ce știm despre copacul acela.
Toate detaliile.
Sunt în regulă. Totul e bine.
Realizarea lui Donovan e punctul nostru de plecare.
E un punct de plecare.
Corect, hai să construim pe acel fundament.
Să oprim îmbătrânirea, să oprim moartea.
Să oprim moartea, ăsta e scopul nostru.
Tomografii. Culturi. Grafice. La treabă.
Hai, la treabă.
Shibalba.
Am ajuns.
Aproape am ajuns.
Îmi pare rău.
Termin-o.
Încetează. Încetează!
Ce vrei?
Lasă-mă! Lasă-mă în pace!
Te rog, te rog. Mi-e frică.
Vei elibera Spania de sclavie?
Nu știu.
Încerc. Nu știu cum.
Ba știi.
Vei ști.
Știi.
Vei ști.
Nu-mi mai este frică, Tommy.
Voi muri.
Împreună vom trăi veșnic.
Pentru totdeauna.
Vom trăi veșnic.
Termin-o.
Bine.
- Ce faci aici? - Plimbă-te cu mine.
- Am prea multă treabă. - E prima ninsoare. Noi întotdeauna...
Ei mă așteaptă.
- Haide, Tommy. - Te rog, Izzi.
Îmi pare rău. Serios.
Ne vedem diseară, da?
Izzi.
Hei! Doctore Creo. Antonio e pe drum încoace.
Donovan e deschis și pregătit. Semnele vitale îi sunt stabile.
Haideți. Să mergem.
Doctore Creo, unde vă duceți?
Izzi!
Izzi.
Întâiul Părinte...
s-a sacrificat...
pentru pomul vieții.
Moartea e...
drumul către împlinire.
Nu!
Termin-o.
Iartă-mă, Întâiule Părinte. Nu am știut că tu ești.
Vom fi nemuritori. Sângele nostru va hrăni pământul.
Iată.
Regina mea.
Acum și pentru totdeauna.
Vom fi împreună.
Adio, Iz.
Am terminat-o.
E totul în regulă?
Da.
Totul e în regulă.
Traducerea și adaptarea: veverița_bc @ www.titrări.ro