Traducerea si adaptarea Marius Luca - marius_luca@hotmail.com
Pentru schimburi de filme filme.greatnow.com
Mama?
Mami?
Mami!
Ești bine?
Nu.
Mi-e frică.
E doar tunetul, scumpule.
Știu. Mi-e frică de tunet.
Pot dormi cu tine în noaptea asta?
Ai aproape 6 ani, Billy.
Cred că e foarte important
ca tu să înveți să dormi în propriul tău pat.
Chiar și atunci când tună și fulgeră?
Chiar și atunci când tună și fulgeră.
Dar, mamă...
Dar, ce?
Ei vin pentru mine când e întuneric.
Scumpule, nu vine nimeni pentru tine.
Poate cu excepția mea, dacă nu mergi la somn.
Bine?
Bine. Verifică întâi...
Da, domnule.
Vrei să arunci o privire?
Tati și cu mine suntem jos.
Dacă tragi pătura peste cap vei fi în siguranță, bine?
Corect.
Bine.
Voi lăsa ușa întredeschisă, bine?
Bine.
Vise plăcute.
Mama?
Mami?
Mami!
E mama, n-am să-ți mai fac vizita de vineri,
Dar, scumpo, trebuie să continui să iei pastilele alea...
Da, mamă...
Julia, bună, sunt doctor Crowley,
În 13 e bine pentru susținerea tezei de doctorat.
Să spunem, la ora 9:00 a.m. Îl voi anunța și pe profesorul Adkins.
Te rog confirmă cât mai curând posibil. Mulțumesc.
Jules, scoate-ți echipamentul de ciclism și ascultă-mă...
Ambulanța are iar probleme, așa că îmi petrec noaptea aici.
Ești liberă?
Julia, sunt Kim.
Hei, ești cu noi aici, în secolul 21, nu?
- Ai e-mail... - Urăsc e-mail-ul.
Think of it as an actual date,
Foreign concept l know,
dar o pauză ți-ar putea elibera mintea înfierbântată...
Nu pot ieși diseară. Am de învățat.
Și nu spune "Nu pot ieși diseară, am de învățat."
Vin să te iau la 8:00.
Ai terminat un an de cercetare,
ți-ai prezentat lucrările, deci tot ce-a mai rămas e doctoratul?
Și am să-mi iau masteratul.
Grozav. Atunci îmi vei putea face psihanaliza.
Ei bine, pot face asta acum.
Haide... Lasă-mă să mai par un pic misterios.
Crescut de părinți puritani, în Midweste,
ești foarte muncitor...
cinstit... - ca un defect -
și foarte, foarte empatic.
Bine, e rândul meu.
Crescută de o mamă super-plictisitoare...
ești pasionată, de acțiune... poate ca un defect...
și doar puțin cam schimbătoare.
"Schimbătoare"?!
Înălțimile sunt sus, nivelele joase sunt jos.
Înseamnă că simți. E un lucru bun, crede-mă.
De aceea ne e bine împreună.
Trup și suflet.
Să joci o partidă bună de biliard
e un semn de împlinire, știi?
- Cine a spus asta? - Un oarecare englez, care a murit.
Ce vrei să spun? Simt.
Să vedem dacă simți și atunci când ceva te condiționează.
20 de dolari sunt ai tăi dacă înscrii.
În regulă.
Fără presiuni.
Încă o dată.
Dublu sau nimic.
"De acțiune, ca un defect," îți amintești?
Haide...
Sunt banii tăi.
În regulă.
Și, iată-ne.
Rahat.
Ei bine, el doar sta acolo...
Salut, ce faceți?
Salut.
Scuze că suntem acasă.
Suntem aici, de fapt...
A cernut ceva, ca un fel de fulgi deasupra noastră...
așa că am decis să stăm acasă, știi?
...spectrul întreruperilor repetate
ajung să amenințe realitatea...
Că veni vorba, voi, băieți, ați plătit facturile pentru curent?
...tragedie care a lovit centrala din partea de sud a orașului, astăzi...
Ei bine, Paul...
- Haide. - Știi ce?
De fapt, noi ne-am gândit, de ce trebuie să plătim pentru ceva
ce, oricum, nu avem, nu-i așa?
Iar ați fost concediați...
Mda...
Deci, n-o să te deranjeze să ne întreții, din nou, nu-i așa?
Doar până ne punem pe picioare, omule.
- Jur în fața lui Dumnezeu. - Nu va dura mult.
Oricare intră în camera mea, e mort.
Am înțeles, omule. Am înțeles.
- Despre asta îți spuneam. - Nu e vina mea.
Singuri, în sfârșit.
Chiar trebuie să răspunzi?
Trebuie. Ar putea fi Crowley.
Vineri noaptea?
L-am sunat.
Alo?
Billy. Bună.
Ce s-a întâmplat?
Nu pot... pleca chiar acum.
Ei bine, sunt acupată cu ceva.
Aș putea să te văd mâine.
Bine.
Voi veni să te întâlnesc.
Voi fi acolo în jumătate de oră.
Bine. Pa.
Ce mai e?
Nu mi-a spus... dar se auzea îngrozitor.
El întotdeauna se aude îngrozitor.
Tipul ăsta e cam ciudat.
Știi prin ce rahat a trecut.
Da, ei bine, cine nu știe?
Uite, eu știu că sunteți apropiați, și sunt de acord cu asta,
chiar dacă îl cunoști încă de când aveați 5 ani.
Dar nu vă puteți aștepta la mai multă înțelegere din partea unui muritor.
Dar tu nu ești un muritor oarecare.
Nu stau mult.
Julia.
Billy?
Dumnezeule, aproape că nu te-am recunoscut.
Ce s-a întâmplat?
Arăt rău, nu?
Groaznic.
Ce ți s-a întâmplat la mână?
E... E greu de explicat.
Ei bine... încearcă.
Sunt aici.
Cine?
Billy, e doar un șoc de energie, din cauza furtunii.
Nu, nu e. Ascultă-mă.
Îți amintești nopțile de teroare pe care le aveam?
Ce, când eram copii?
Acelea au fost cele în care ne-au marcat, iar acum s-au întors.
Cine?
Vezi asta?
Ce?
Ascultă-mă...
Dacă auzi un copil plângând... dacă auzi un puști plângând...
să încerci să dispari, bine?
Copiii îi pot simți. E avertismentul tău.
Avertisment, împotriva a ce?
În plus, ei afectează chestiile electrice.
Afectează sursele luminoase și telefoanele.
Ei afectează lucruri, și...
Billy, încetează.
Vorbești fără sens.
Spune-mi doar ce s-a întâmplat.
Dar ți-am spus!
Ei nu pot sta în lumină.
Se ascund în întuneric astfel că nu-i poți vedea.
Adică, am făcut cercetări și am citit...
și... nu cred că sunt singurul.
Poe... cred că și el i-a văzut.
Scrierile sale sunt întunecate și deznădăjduite, și...
și el a înnebunit, deasemenea, și eu... el...
Nu știu despre ce vorbești.
Bineînțeles că nu știi!
Trebuie să lucrez noaptea ca să pot dormi ziua!
Propria-mi nenorocită de mamă se uită la mine
de parcă aș fi un descreierat!
De parcă aș fi un descreierat.
Am tot încercat să aflu dacă mai sunt și alți oameni ca noi.
Mi-am făcut prieteni ca să văd dacă n-am fost doar eu,
și știi ce am descoperit?
Ce?
Nimeni nu mă poate ajuta.
Eu te voi ajuta.
Nu, nu poți.
N-ar fi trebuit să te sun.
Nu...
Ai făcut bine.
Încearcă doar să-mi explici.
Sunt speriat.
Sunt speriat!
Nu e nimic de care să te sperii.
Greșești.
Billy...
Îmi pare rău.
Pentru ce?
Nu!
Alo?
A...
Paul?
Julia!
Ce s-a întâmplat?
Julia, stai!
Încetează! Hei!
Julia!
Julia, încetează! Hei!
Ascultă, n-am să-ți fac rău! Voi sta chiar aici!
Scumpo!
Scumpo, ascultă! Stai! Hei!
Hei. Nu e nimic de care să te temi.
Cum am ajuns aici?
Nu știu... probabil ai umblat prin somn.
Nu știu...
Mulțumesc că ai venit, scumpo.
Mă bucur că ești aici.
E plăcut să vezi pe cineva născut după 1950.
Hei...
Deci, cum l-ai cunoscut pe Billy?
Eram prieteni încă de când eram copii.
Eu sunt Julia.
Așa e. Mda...
Billy vorbea mult despre tine.
Eu sunt Sam. Ea e colega meu de cameră...
- Terry. Bună. - Bună.
Billy, Sam și cu mine am fost foarte apropiați la colegiu.
Mda...
Ai fost cu el, nu-i așa?
În noaptea aia...
Da...
Îmi pare rău.
Ți-a spus ceva?
Nimic ce să pot înțelege.
Vorbea atât de incoerent,
ceva de genul că a fost implicat în ceva, din nou...
Ei bine, știi, el lua Prozac.
Dar cred că n-a funcționat.
Mă scuzați...
Ce e?
Hei...
Voiam doar să-mi cer scuze pentru comentariul lui Sam, acolo, jos.
Tipul deschide gura înainte de a gândi, uneori.
E-n ordine.
Sunt puțin cam tensionată, acum.
Cu toții suntem.
Deci, l-ai văzut mai mult pe Billy, mai recent?
Da, până ce s-a mutat iar aici, acum vreo trei luni.
Ai vreo idee despre ce încerca să ne spună, cu toate astea?
Poate că plănuia să facă o călătorie mai lungă.
Sau poate că-i era frică de întuneric.
Cunosc sentimentul...
Ai avut nopți de teroare în copilărie, așa e?
Billy ți-a spus asta?
Da.
Pentru o vreme, asta a fost tot despre ce putea vorbi el.
De fapt, ăsta e motivul pentru care el, Sam și cu mine ne-am întâlnit.
Cu toții le-am avut...
Ce?
E aiurea, nu?
Vezi, noi, studenții din acel an eram foarte apropiați,
dar mult mai târziu, Billy ne-a spus că ne-a căutat pe noi.
Fusese obsedat, până atunci.
Și ce-a fost, mai târziu?
A venit la mine recent, de câteva ori,
turuindu-mi despre cum împărtășim aceeași problemă...
cum trebuie ca noi să stăm în lumină.
Cred că ar fi trebuit să-l iau mult mai în serios,
dar eram prea convinsă că Billy o luase razna, știi?
Niciodată nu m-a preocupat asta atât...
Același lucru ni s-ar putea întâmpla și nouă.
Julia!
Bună, dragă.
Bun venit acasă.
Ești băut?
Prefer să spun "intoxicat".
Haide. Am băut doar puțin...
Ce e cu toată ostilitatea asta?
Am avut un accident.
Ce?
În drum spre casă, am avut un accident.
Ei bine, ești rănită?
Nu.
Bun.
Spune-mi ce s-a întâmplat.
Conduceam în mijlocul pustietății...
și am crezut că ceva fugise prin fața mea,
așa că am apăsat brusc frâna,
și am ieșit în afara drumului.
Ai lovit ceva?
Nu știu...
Nu cred...
Am crezut că am văzut...
Nu sunt chiar sigură despre ce s-a întâmplat...
În ordine...
Ei bine... a fost un animal?
Nu cred...
Bine.
Deci, ce ai lovit... un extraterestru?
Ar fi trebuit să știu. Ar fi trebuit să știu.
Ar fi trebuit să știu că mă vei lua peste picior.
Ei bine, ce ai vrea să spun?
Nu știu. Nu știu, bine?
Știu doar că ceva m-a speriat.
Și eu am de susținut lucrarea poimâine,
și nici nu apuc să ajung acasă
și te găsesc destrăbălându-te cu idioții tăi colegi de cameră.
Uite...
Dă-mi voie să-ți spun cam cu ce m-am ocupat.
Au fost 13 mașini ciocnite în ultimele 80 de nopți,
iar în ultimele 24 de ore,
am scos oameni zdrobiți din mașinile lor.
E o diferență între experiența prin care am trecut eu
și cea prin care ai trecut tu.
A ta e acolo, sus...
a mea e aici, afară.
Să nu facem confuzie între ele.
Billy trebuie să fi scris în acest jurnal încă din copilărie...
așa că noi am considerat că ai vrea să arunci o privire.
Poate poți găsi vreun sens în ceea ce noi nu am reușit.
Sunt chestii de deranjat mintal.
Adică, cum ar fi asta...
"I-am văzut din nou din spatele ferestrei mele, în alee"...
"întotdeauna în întuneric, în umbră."
"De unde vin ei?
"Ar putea fi acest întuneric"...
"calea lor de intrare și de ieșire din această lume?"
"Origini."
"Duhuri, reflecții ale coșmarurilor"...
"Spirite ascunse în întuneric."
"Pot doar să presupun că această lumină e izbăvirea mea."
"Poate că totul e doar în mintea mea"...
"coșmarul bolnav... schizofrenia."
Tu nu ai fi surprinsâ de așa ceva?
Ei bine, în mare, sunt aceleași lucruri despre care vorbea
în noaptea în care a murit.
Nu e nimic surprinzător în faptul că ar fi putut să le și scrie.
Nu, cred că nu. Doar că...
Ei bine, ne întrebam dacă...
Ce?
Dacă ai avut, recent, vreo noapte de teroare.
Da... De fapt, am avut.
Și noi...
Încă de când Billy s-a sinucis, am avut neplăcutul sentiment...
știi... de parcă aș fi controlată, sau ceva în genul ăsta.
Adică, am 24 de ani, și umblu printr-o cameră întunecată,
și parcă aș avea 5 ani.
Haideți, oameni buni...
Cu toții am trecut printr-o experiență extrem de dramatică.
E chiar normal
ca aceste sentimente stânjenitoare să ne copleșească.
Nu-ți mai amintești...
Să-mi amintesc, ce?
Cât de puternice sunt aceste sentimente.
Cum adică?
Când aveam 5 ani, am văzut-o pe sora mea înecându-se în lacul
unde obișnuiam să ne petrecem verile.
Imediat după asta, am început să sufăr
din cauza acestor nopți de teroare.
A fost, însă, o noapte rea, diferită.
Mă trezisem țipând din răsputeri.
Părinții mei, într-un final, au reușit să mă adoarmă din nou...
și, câteva ore mai târziu...
mama s-a întors ca să vadă ce fac, dar eu dispărusem.
Au căutat pretutindeni...
în pod, în pivniță, prin toată casa.
Pe mama au apucat-o isteriile.
Credea că am fost răpită, sau că am fugit...
ori cine știe ce altceva.
Atunci, tatăl meu a mers în curtea din spate,
și a auzit un zgomot în cușca câinelui.
S-a oprit, a privit înăuntru,
și eu eram acolo, înghesuită în spate.
Bineînțeles, s-a strecurat înăuntru, și...
atunci a fost momentul în care l-am izbit în ochi cu un cuțit de bucătărie.
Eram convinsă că nu era tatăl meu...
că era un fel de demon, venind asupra mea.
Eram absolut sigură de asta.
N-am mai avut sentimentul ăsta de când eram un copil,
dar îl am acum.
La fel simte și Sam, și...
noi credem că și tu, deasemeni.
Julia?
Da. Doctore Booth...
De ce... Cu greu te recunosc.
De fapt, nu te recunosc deloc, dar haide, intră.
Mulțumesc.
Mi-e greu să mă gândesc la tine ca la fetița speriată
care obișnuia să vină aici.
Dumnezeule... Au trecut, câți...?
20 de ani.
20 de ani?!
E o minune că mai sunt pe aici...
Deci... Ce ai mai făcut?
Ei bine, de fapt, sunt pe cale să-mi dau masteratul în psihologie.
Psihologie?! E minunat!
Și acum, spune-mi, afară de studii, cum o mai duci?
N-o duc prea bine, doctore Booth...
De asta am venit să vă văd.
Nu am mai prea dormit bine.
Cred că am o revenire...
Revenire la ce?
Nopți de teroare.
Ce te face să spui asta?
Ei bine, acum câteva nopți,
m-am trezit în baie, total dezorientată.
Prietenul meu a venit să mă ajute...
iar eu l-am atacat.
Ei bine, cu certitudine sună ca a fi o noapte de teroare.
Nu e nemaiauzit la adulți, dar...
Dar chiar că e anormal.
Da, așa este...
Nopțile de teroare pot face parte din dezvoltarea unui copil normal,
dar am regăsit lucrul ăsta cu mai multă persistență în cazurile
în care copilul a suferit
traume profund emoționale.
Dacă îmi amintesc bine, ai venit să mă vezi
la scurt timp după ce tatăl tău și-a luat viața.
Nu am dreptate?
Ba da.
Deci, recentele tale nopți de teroare
e posibil să fi fost determinate
de o creștere a nivelului de stres sau oboseală.
Sunt departe de adevăr?
Nu...
Nu.
Julia...
Ce-ar fi să programăm o consultație de rutină?
De obicei, eu nu tratez adulți,
dar, de vreme ce avem vechime, poți veni aici,
să-mi descrii lucrurile care ți s-au întâmplat,
și vom încerca să ne dăm seama
dacă e, într-adevăr, o reapariție a nopților de teroare
sau dacă e altceva.
M-ați speriat de moarte.
Îmi pare rău.
Ce crezi că i-a trecut prin cap lui Billy, când a făcut-o?
Un glonț...
Nu știu, Terry...
Același lucru care-i vine în minte oricui
înainte de a se sinucide...
Ajung să-și urască viața...
E mai bine mort decât în viață...
Bla, bla, bla...
Mă întreb cum ar fi să părăsești acest loc...
Ce?
Uite ce, Terry, încetează s-o mai scobești. N-o să se vindece niciodată, bine?
Nu se vindecă, oricum.
Știi, la fel de bine pot să am și satisfacție.
Cred că merge în mai rău.
Poate că e cancer.
Știi, e ceva, într-adevăr nebunesc, cu tine.
Știi asta?
Știi, poate ar fi trebuit să dau la Drept.
Cum spuneam... nebunesc.
Uite, eu trebuie să ies, încearcă să te "dezintoxici", pentru un timp.
Crezi că ai să fii în regulă?
Mda...
Ești sigură?
Da.
Bine.
Pa.
Te-am prins.
Ai naibii șoareci...
Alo?
Bună, Julia. Cum merge?
Greu.
Sunt tot la capitolul 4 din Crowley,
și nu-mi mai amintesc jumătate din celelalte surse
din bibliografie.
Privește partea bună... Dacă te "pică",
sunt doar alte 12 luni de iad și alte 20 de miare.
Dar ar putea fi și mai rău.
Cum adică?
Nu sunt prea sigură.
Ascultă, Kim,
nu mă suni mai târziu, ca să te asiguri că n-am adormit?
Bine. Pa.
Mulțumesc.
Pa.
Poate cineva să reaprindă lumina, vă rog?
Alo!
O, Doamne...
Deschideți ușa!
Vă rog, cineva să mă ajute!
O, nu... La naiba!
Teoria discordantă a lui Moore postulează acest subiect,
când prezintă cu evidenta ostilitate a viziunii timpurilor sale,
experiența disociativ discordantă...
sau reflexivitatea de tip "luptă-sau-dispari".
Iar discordanța, aici, e definită...
ca...
iluzie a realității
răsărită din trauma copilăriei și...
ca un stadiu avansat al anxietății.
Da.
Mă scuzați...
...Crescând numărul de stimuli externi cunoscuți,
indivizii vor...
ei bine, indivizii vor încerca...
indivizii cu experiență discordantă vor...
Vreți, vă rog, să mă scuzați?
Da, desigur...
Bună, sunt Julia. Lăsați un mesaj după bip.
Julia, haide, răspunde... Știu că ești acolo...
Uite, îmi pare rău pentru noaptea trecută...
Deci, consideră asta ca fiind o scuză oficială.
Pe lângă asta, vreau să aud cum a fost cu susținerea ta.
Pariez că i-ai "zăpăcit", dar am nevoie de detalii.
Așa că, ridică receptorul.
În regulă, am înțeles aluzia...
Te voi "hărțui" până când mă vei suna.
Bună, sunt Julia. Lăsați un mesaj după bip.
Paul?
Alo?
Julia, sunt Sam.
Bună.
Trebuie să-ți vorbesc.
Alo?
Bună, sunt Julia.
Da, sunt la 8.
Bine.
Alo?
Sam?
Apăsător, nu-i așa?
Uite, îmi pare rău că te-am sunat, bine?
Doar că mi-am imaginat că vei fi singura în stare să înțeleagă.
Să înțeleg, ce?
Adică, vezi asta, nu-i așa?
Nu știu ce văd.
Dar poți să simți.
Adică, cu siguranță simți
că ceva rău se întâmplă, corect?
Da...
Deci, înțelegi.
Terry lipsește.
Cum adică, lipsește?
N-a venit acasă astă noapte.
Iar de la centrul ei de recreere m-au sunat dimineață
și mi-au spus că au găsit un bagaj cu lucruri care-i aparțin.
Sam, calmează-te.
Poate că și-a uitat lucrurile în vestiar.
Și, cum... a părăsit clădirea în costum de baie?
Ai sunat la poliție?
Da, desigur.
Dar nu vor găsi nimic.
Am studiat jurnalul lui Billy încă de când l-am găsit.
N-am știut ce să fac, mai mult de atât.
E ca și cum...
Sam...
Nu, așteaptă. Doar ascultă, bine?
Acum, nu pot găsi sensul la toate astea, dar...
"Am fost dus în lumea lor, când aveam 5 ani, și am fost marcat"...
"dar s-a șters."
"Ei marchează doar copiii care au nopți de teroare."
Ascult-o pe asta.
"Săptămâna trecută, marca a reapărut."
"Asta înseamnă că au venit pentru mine."
Ascultă, doar, ultima însemnare, bine?
"Nu pot să scriu mai mult."
"Marca din mână mă îngreunează."
"Nu mai pot suporta."
"Am aruncat afară chestia asta pe care au implantat-o în mine..."
Sam, Billy era instabil. Știm asta...
Nu.
E ridicol...
Avea probleme încă de când era copil.
Cu toții aveam.
Acum, nu crezi că e posibil
ca acest ceva care ne-a speriat, copii fiind
să se fi întors, pentru a ne aduna?
Ce tot spui?
Niciodată n-am văzut marca lui Billy...
...dar am văzut-o pe cea de la Terry.
Și a ei semăna mult cu asta...
Bună.
Care-i numele tău?
Sarah.
Numele meu e Julia.
Ești tu însăți?
Unde e mama ta?
În Rai.
Lucrezi aici?
Nu.
Nici eu.
Sunt pacient.
Sarah, tu ai coșmaruri?
Uneori.
Ce se întâmplă în visele tale?
Ei vin pentru mine.
Cine vine?
Ei...
De ce vin ei pentru tine?
Ca să mă mănânce.
Îi poate ține ceva departe?
Luminile.
Credeți că sunt nebună.
Nu...
De ce nu-mi spuneți ce credeți, cu adevărat, că ar putea să însemne?
Eu cred că nopțile noastre de teroare nu ar putea fi induse
de traume emoționale, deloc.
Poate că ceva, într-adevăr, a venit pentru noi, când eram copii
și a implantat ceva în noi.
Și, indiferent ce a fost, a lăsat o marcă,
exact ca cea a fetiței.
Și acum, s-au întors...
Da...
De aceea mărcile reapar, pentru ca ei să ne poată găsi.
Ca să ne ducă înapoi, în nopțile noastre de teroare...
Departe de lumină.
Eu știu cam cum sună asta...
Julia, spui că ai eșuat în susținerea tezei tale, cu Dr. Crowley.
Poate ai vrea să instrumentăm acest caz.
Subiectul suferă de stres post-traumatic
din cauză că a fost martoră la sinuciderea unui prieten apropiat...
Influențată de comportamentul straniu a doi străini,
ea însăși nutrește...
iluzii paranoido-schizofrenice legate de prietenul său mort.
Și de ce ar face asta?
Deoarece are un sentiment de eșec personal...
și de vină...
pentru Bill...
...pentru moartea prietenului său.
Ești pe cale să devii un excelent psiholog.
Ne vedem joi.
Mulțumesc, doctore Booth.
Julia...
Dacă acești demoni s-ar întoarce,
n-ar trebui să ai și tu marca?
Amintește-mi ce caut.
Ceva ca o infecție... ceva trandafiriu,
de mărimea a 10 cenți.
Ei bine...
...nimic, încă.
Dar e prematur.
Paul, e ceva serios.
Bine, îmi pare rău.
Ești în regulă. Nici un marcaj.
- Ești sigur? - Am cercetat de două ori.
Ai încredere în mine.
Nu că m-aș plânge, știi, dar...
de ce trebuie să fac asta?
I-am întâlnit pe cei doi prieteni ai lui Billy, la înmormântare.
Și?
Ei bine, amândoi aveau marcaje, la fel ca Billy.
Și eu a trebuit să-i spun doctorului Booth și...
Tu crezi că asta e doar nebunie.
Julia...
nu noi abia am cercetat întregul tău corp
și n-am găsit nimic?
Deci, ce are a te îngrijora?
Ai dreptate...
Ai dreptate.
Isuse!
Oricine!
Hei!
Aici!
Ajutor!
Hei!
Aici!
Haide!
Pauly, Pauly, noi coborâm la...
Bună, soră.
Ieși! Ieși!
Supărată?
Nu sunt supărată. Doar stânjenită.
Dar voi trece peste asta.
Troy poate că nu, oricum...
Ascultă...
Îmi pare sincer rău pentru ultimele zile.
Hei, ai simțire. Nu te scuza pentru asta.
Noapte bună.
Ne vedem mâine.
Datorită faptului că scurtcircutele au atins nivele critice,
rezidenții cer economisirea de energie
și sting luminile într-un efort de evitare
a mai multor întreruperi de curent în acest weekend.
Și, în contextul celor relatate,
oficialii susțin că întreruperile de curent vor avea efect
asupra serviciilor de urgență
asigurate de marele spital metropolitan.
Aceasta vine ca o nouă lovitură
asupra centrului medical, deja asediat,
întrerupând 11 ore de discuții, astăzi...
între doctori și administrația spitalului...
Purtătorul de cuvânt al spitalului, Mason Hilder...
...a statutat această grevă ca fiind premeditată...
Începe să devină ridicol.
Unu...
Paul!
Deschide-mi!
Sosesc!
O, Doamne... Ce s-a întâmplat?
Julia, ce s-a întâmplat?
Uită-te la mine!
Lasă-mă să văd...
Uită-te la mine. Uite.
Uite!
L-am găsit!
Exact ca Billy și Sam, am găsit chestia aia în mine!
O, Isuse... Cum dracu ți-ai făcut asta?
Cu grijă. Doare.
Nu te mișca...
Acolo a fost... acolo era chestia aia...
ca un... ca un splint mare.
Și l-am scos din mine. L-am scos din mine.
Ce ai scos din tine?
Era în capul meu! Chestia era în capul meu...
Scumpo, calmează-te. Calmează-te...
- Ce era în capul tău? - Nu știu!
Ceva ca... ca un fel de os, sau ceva...
Nu știu... M-au înhățat în apartamentul meu!
În apartamentul meu, au încercat să mă prindă...
Dar eu am fugit în josul străzii, și am fost în baia aceea...
Pentru că lumina...
au ceva de a face cu lumina...
de parcă n-ar putea sta în lumină...
Billy a scris totul...
Bea asta.
Și electricitatea...
acesta e motivul deselor întreruperi...
Ei pot fi pretutindeni... Nu, pretutindeni...
Ia loc. Trage-ți răsuflarea, bine?
Vei adormi, curând.
Să adorm? Nu voi merge la culcare.
Scumpo, trebuie să dormi.
Bine?
Nu pot să dorm!
- Ce mi-ai dat? - Scumpo!
Nu mă atinge! Pleacă de lângă mine!
Nu ți se va întâmpla nimic!
Nu voi lăsa să ți se întâmple nimic!
Nu voi lăsa să ți se întâmple nimic...
Haide... Să stăm jos... Să stăm jos.
Am să-ți aduc niște haine curate.
Apoi mă voi îngriji eu de tot, bine?
E-n regulă?
În regulă.
Tot ce simți e întru totul de înțeles,
având în vedere săptămâna prin care ai trecut.
Cel mai bun lucru pe care-l poți face
e să rămâi aici și să te odihnești.
Nu!
Lăsați-mă să ies!
Cineva!
Așteaptă!
Oprește!
Nu!
Oprește!
Ajutor!
Hei!
Calmează-te!
Chiar nu seamănă cu felul ei de a fi. E foarte confuză.
Tot ce putem să facem e să așteptăm, să vedem ce se întâmplă.
Asigură-te că...
Julia!
E-n regulă.
E-n regulă, Julia. E-n regulă. Ești în siguranță, acum...
Ești în siguranță.
Crezi că ceva te-a atacat?
Te-au găsit în galeria metroului.
În stare de șoc. You're pretty banged up.
Hai să te duc înapoi, în pat, bine?
Am încercat să ajung la lumina roșie...
Bine, ne vom ocupa noi de tot.
Dar acum, ai nevoie de odihnă.
Totul va fi bine.
Cum a putut ieși dintr-o cameră încuiată?
Ușa asta a fost blindată.
Julia?
Ce este?
Nimic.
Nimic...
Ajutați-mă!
Sunt aici!
Ajutați-mă!
Mai bine mă duc să chem paza.
Ajută-mă!
Sunt aici!
Ajutor!
Veniți?
Așteaptă, sunt aici!
Sunt aici!
Nu! Sunt aici!
Sunt...
Sunt aici!
Nu...