Traducerea și adaptarea: SunnyBoy (sunnyboy@mymail.ro)
Viv, știu că au mai rămas doar trei zile de cumpărături,
dar au sunat și vreau să-ți vadă casa într-o oră.
Mamă, spune-i lui Buzz să oprească muzica.
- Nici o problemă. - Mamă!
- Mamă... - Așteaptă puțin, Viv.
De ce o superi pe sora ta?
- Faceți curățenie în bucătărie. - Acum?
Bine, Viv. Ne vedem în curând.
Parcă v-am spus să curățați bucătăria.
Am terminat. Pot să merg diseară la film cu niste prieteni?
Nu. am treabă deseară și trebuie să stai cu Kevin.
- De ce nu stă Megan? - Trebuie să meargă la spectacol.
- Nu e nevoie să mergi la film. - Vreau să am viața mea.
Apropo, unde e Kevin? Kevin!
- Ultimul crăciun? - Da.
Crăciunul ăsta n-o să fie prea distractiv.
Sigur că va fi!
Scumpule, vom face aceleași lucruri ca de obicei.
Vom cânta colinde... Vom fi cu familia și prietenii,
îl vom aștepta pe Moș Crăciun.
- Va fi exact la fel. - Cu o excepție...
Nu va fi tata.
Da, asta e singura diferență.
De ce nu puteți să vă impăcați?
Credeam c-ai trecut peste asta.
Trebuie să mergem mai departe, nu?
Uneori lucrurile scapă de sub control.
Știu că-ți este dor de tatăl tău.
Mă iubește foarte mult.
Amândoi mă iubiți, dar asta n-are legătură cu mine.
- El ți-a spus asta? - Am 9 ani. Mă uit mult la televizor.
A plecat din cauza mea?
Nu, sigur că nu.
Știam eu! E vina lui Buzz și Megan.
Nu a fost vina nimănui.
Atunci ce-a fost?
E mai greu de explicat.
Dar, uneori când...
părinții sunt căsătoriți de mult timp, începe să apară o rutină.
- Știi ce este rutina? - Da.
Da, atunci când oamenii nu se mai distrează,
și încep să se plictisească.
Cam așa ceva.
Când ești gata, cobori jos?
- Kevin, hai încoace! - Repede, trebuie să vezi asta!
- Întotdeauna pică în capcană. - Dați-vă jos, unflaților!
- Când o să te prinzi, tăntălăule? - Lăsați-l în pace.
Ție ți-ar place să fi chinuit?
- Când trebuie să ajungi la spectacol? - Vine mama lui Ashley să mă ia.
- Pot să merg la film? - Ți-am, nu. Trebuie să stai cu Kevin.
- Lasă-l să meargă, rămân singur. - Nu!
- Am mai rămas singur. - Nu-mi mai aminti.
Ești al meu toată noaptea.
Dacă eu sufăr, vei suferi și tu.
Mamă!
- Bună, sunt eu... - Tata!
- Tată! - Bună, uriașule.
Nu știam că o să vi.
- Am vrut să-ți fac o surpriză. - Bună, tată.
Bună, Buzz.
Kate, casa arată nemaipomenit.
Ai decorat-o minunat.
- Așa e în fiecare an. - Deci...
- De ce ai venit? - Am venit pentru că,
vroiam să vorbesc ceva cu mama voastră.
Între patru ochi.
- Crezi că vrea să revină acasă? - Oh, Kevin...
- Ce e? - Nici un, "ce mai faci"?
- Scuză-mă dar am o întâlnire de afaceri. - Ce dorești?
Bine, nu vroiam să fiu așa direct dar...
Știi că eu și Natalie ne întâlnim,
și când se va finaliza divorțul nostru aș vrea să mă căsătoresc cu ea.
Serios?
Vă veți căsătorii...
Suntem despărțiți de opt luni.
Știu asta, dar s-a întâmplat foarte repede...
Kate, aș vrea să petrec puțin timp cu copiii mei, de sărbători.
Vrei să iei copiii la tine de sărbători?
Doar câteva zile. Vreau s-o cunoască mai bine pe Natalie.
Desigur, pentru că le va deveni mamă vitregă.
Va trebui să-i întrebi pe ei.
Așa voi face.
- Cum o să-mi mai văd prietenii? - Este doar pentru câteva zile.
E destul timp pentru a fi scoasă din circuit.
Nu te poți aștepta de la noi ca să ne întrerupem vacanța.
Dar tu, Kevin? Va veni și o familie în vizită.
Fiul lor este de vârsta ta.
Vei avea ocazia să te joci cu un prinț.
- Cu un prinț? - Nu ar fi grozav?
- Da, extraordinar. - Vei avea o cameră imensă
pe care Natalie a pregătit-o.
Ce spui?
Cred că am să refuz.
Nu vreau să-mi părăsesc familia de Crăciun.
- Sunt sigur că înțelegi. - Da, înțeleg.
Invitația rămâne valabilă, bine?
Nu o să mă întorc târziu.
Să rămâneți în casă..
Da, doamnă. Voi avea grijă.
Scuză-mă.
E vina mea.
Bună, am venit...
Bună.
- Cum a fost? - Îngrozitor.
Câte zile mai am nu vreau să mai rămân singur acasă cu Buzz.
Oh, iubitule. A fost rău cu tine.
Rău cu mine? M-a umilit, m-a torturat.
Da, e greu să fi cel mai mic.
Îl urăsc pe Buzz. Aș fi vrut să nu am niciodată frați.
- Nu vorbești serios. - Ba da!
Aș fi vrut să fiu singurul copil!
Îmi pare rău că ești nefericit.
Mai bine te-ai duce în camera ta și să te gândești,
cum e să ai frați și cum ar fi fără ei.
Cel mai bine este fără frați.
Viața ar fi perfectă dacă Buzz și Megan n-ar exista.
Este rău dacă îmi doresc ca familia mea să mă placă.
Aș fugi de acasă.
Dacă aș avea unde să mă duc.
Dar am unde!
Am primit și invitație.
Mulțumesc, Alan.
Mulțumesc.
Ce seară incredibilă.
N-a fost o seară rea.
Am strâns peste două milioane de dolari pentru fondul de ajutorare al copiilor.
Ușa deschisă.
Am avut ocazia să cunosc doi dintre cei mai importanți clienți din Chicago.
Asta pentru că ești cel mai bun publicist din lume.
Ți-am mulțumit pentru că le spui tuturor lucrul acesta?
Focul pornit. În seara asta nu.
Cum îmi pot arăta recunoștința?
Muzica pornită.
Draperiile trase.
Lucrurile încep să arate din ce în ce mai bine.
- Frumoasă casă, nu bombonico? - Da, Marv.
Ești sigur că vrei s-o jefuiești?
Nu, nu vreau s-o jefuiesc. Zilele mele de spărgător s-au terminat.
Iubito, ne-am apucat de proiecte mai mari.
De proiecte ușoare. Fără intermediari.
Profit garantat. Sunt operații mult mai stilate.
Trei cuvinte, Vera. Se-ches-tru.
Eu cred că e un singur cuvânt.
Așteptăm să apară familia regală,
și apoi îl vom răpi pe prinț.
Ești sigur că te vei descurca?
Fără ca Harry să facă un plan?
Cum ar putea să ne facă Harry un plan? E la pușcărie.
Nu de data asta. De data asta eu sunt șeful.
- Cine e șeful? - Tu ești șeful.
Asta e fata mea!
Se pare că au vizitatori.
Aici ai vrut să ajungi?
Ăsta e locul. Mulțumesc frumos.
Păstrează restul.
Totul e mărunțiș.
Tu cine ești?
- Scuzați-mă doamnă. - Ce-i, Prescott?
Domnul McCallister are un vizitator. Tânărul susține că e fiul lui.
Trimite-l înăuntru.
- Kevin! - Tată!
Bună! Parcă spuneai că n-o să vi.
Am stat și m-am gândit, că nu e bine.
- Ce e Crăciunul fără copii? - Exact. Bună, Kevin.
Bună, Natalie. Sper că nu te superi că am dat buzna așa,
dar m-a invitat tatăl meu.
- Da, știu. - Deci invitația rămâne valabilă?
Sigur că da. Molly, vi puțin te rog?
Abia aștept să petrec puțin timp cu tine.
Tatăl tău vorbește foarte mult de copiii lui.
Buzz este cel problemă. Eu sunt cel adorabil.
El este Kevin McCallister. Va sta la noi câteva zile.
Pregătești te rog camera pentru invitații speciali.
Ah, camera pentru invitați speciali.
Imediat, doamnă.
- Prescott, dă-i lui Kevin o cheie. - Dacă așa doriți, doamnă.
- Ce fel de cheie este asta? - Este o cheie pentru toată casa.
Este o cheie inteligentă, Kevin. Face ceea ce-i spui.
Aprinde focul.
Trage draperiile.
Cred c-o să-mi placă aici.
Haide, încearcă.
Deschide ușa.
Extraordinar! Totul este fantatic!
O Doamne! O Doamne!
Câte lucruri fantastice!
Privește jocurile acestea!
Toate astea au telecomandă.
Extraordinar!
- Crezi că te vei simți bine aici? - Mai întrebi! Mulțumesc, Natalie.
Ăsta va fi cel mai frumos Crăciun din viața mea!
Kevin?
Unde se ascunde copilul ăsta?
- Alo. - Kate...
vroiam, să-ți spun că, Kevin tocmai a ajuns aici.
Slavă Domnului...
că a ajuns cu bine.
- Vroiam să te sun, dar... - Te simți bine?
Da, sunt bine.
Îți mulțumesc că l-ai lăsat să vină.
- Mersi pentru telefon. - Crăciun fericit.
Crăciun fericit.
Bună dimineața, Kevin.
Bună dimineața.
- Cine a spus asta? - Aici, dragule.
Bună.
Este ora micului dejun. Ai vre-o preferință special?
Orice?
Orice dorești.
Fantastic!
N-am mai așteptat să vină Moș Crăciun,
așa că am făcut niște cumpărături.
- Vrei să deschizi unul? - Nu, îl răsfeți.
Tată, e casa ei. Dacă vrea să mă răsfețe atunci poate să o facă.
Bine, deschide. Dar numai unul.
Și nu pe cel mare.
- Zboară cu adevărat? - Da, dar doar în grădină.
- Nu vrem să spargă nimic. - Mulțumesc, Natalie!
De ce trebuie să plecați? E ziua de Crăciun.
Știu, dar vine familia regală la o acțiune de binefacere dată de Natalie,
și este datoria mea ca evenimentul să fie
în atenția presei și a fotografilor.
N-o să dureze mult...
și nu v-a mai trebui să muncesc tot restul vacanței.
Dacă dorești ceva, cere-i lui Prescott Va avea grijă de tine.
Este un avion grozav, nu?
Cred că încearcă să-mi cumpere afecțiunea.
Ce e? Nu spun că e un lucru rău.
Mă bucur că spui asta.
Domnule Prescott, pot să vă întreb ceva?
- Da. - Îmi puteți face un milk-shake?
Aveți ciocolată?
Natalie a spus să cer tot ce vreau.
- Și ție îți trebuie un milk-shake? - Unul de ciocolată.
- Credeți că va fi zăpadă de Crăciun? - Este foarte puțin probabil
ținând cont de temperaturile ridicate din ultimul timp.
Ce-i chestia asta? Un mini lift?
It is called montaplatos.
- De ce se numește așa? - Pentru că transportă farfurii.
Nu ști să citești?
Ușa. " Intrarea interzisă ".
- Este valabil și pentru mine? - În special pentru tine.
Aceasta este camera de control de unde administrez întreaga casă
și deasemenea mai este și camera mea personală.
Domnișoara Natalie ți-a spus că ești în casa ta
dar aici ești pe domeniul meu și acesta este închis.
Ai înțeles?
Mai ai întrebări?
Foarte bine.
Bună, Molly. Ce faci?
Curățenie.
- Ce urât. - Nu, nu în casa aceasta.
Privește... Pornește evacuarea.
- Oprește evacuarea. - Casa asta se curăță singură!
Vrei să vezi ceva cu adevărat minunat?
Sesam deschide-te.
Locul ăsta e grozav!
Da, așa este.
Să opresc muzica?
Oprește muzica.
Mă duc la cumpărături. Mă întorc în aproximativ o oră.
Nu fi prea strict cu bietul copil.
Deschide ușa.
A ieșit din casă.
Excelent. Drumul e liber.
- Să mergem. - Stai. Sigur nu-i periculos?
Dulceață, te-aș lua cu mine dacă ar fi periculos?
Dacă prințul vine abia mâine
noi de ce intrăm de acum?
Să cercetăm teritoriul. Tu ce credeai?
Că o să intrăm în locul acesta ca niște copii strigând...
" Intrați toți în microbuz ". Nu.
Trebuie să ne plănuim exact, când și pe unde vom intra.
Știi care e secretul unui hoț?
Să nu fi prins.
Plănuirea, pregătirea.
Să fi pregătit. Să fi pregătit, pregătindu-te.
Acesta este motto-ul meu, și tocmai de aceea...
sunt șeful.
- Cine este șeful? - Tu ești șeful!
- Unde este șeful? - Aici.
Foarte bine.
Nu. Nu poate fi adevărat!
Ba da este! E Marv!
Domnule Prescott. Domnule Prescott, sunteți aici?
Domnule Prescott! Ajutor!
Marv, e pornită alarma.
Oh, nu. Ce ne facem acum?
Ia privește.
Oprește alarma.
Deschide ușa.
- Ce chestie folositoare. - Da, care e motto-ul meu?
Tu ești șeful?
- Să fi pregătit. - Exact.
M-am însurat cu un geniu.
Ce-i asta?
- Lasă-l. Parcă ești cleptomană. - Bine.
Prințul va fi în una din aceste camere.
Ăsta e liftul.
- Nu... Îmi dai dureri de cap. - Și tu, mie.
- Tu îmi dai mie. - Tu îmi dai mie.
- Nu mă împinge. - Închide ușa.
- Mă înebunești. - Tu pe mine.
Tu pe mine.
Deschide ușa.
- Închide ușa. - Încep să mă obișnuiesc cu chestia asta.
Ce a făcut-o să se închidă.
Deschide ușa.
Cred că mai e cineva aici.
Este cineva aici?
- Nu-i nimeni. Taci! - Tu să taci!
Poate a venit prințul mai devreme.
- Tu! - Bună, Marv.
Nu ne-am mai văzut de ceva timp.
- Așa-i puștiule? - Ăsta e prințul?
Nu, el e Kevin. Kevin, Queen. Queen, Kevin.
Să plecăm de aici până nu ne vede cineva.
Mă voi întoarce!
Haide!
Casă, curăță mizeria.
Merita să încerc.
Probabil nu se vor supăra prea tare.
Odată ce le voi explica ce s-a întâmplat poate se vor obișnui cu asta.
- Sau poate că nu. - Ce... Ce...
Ce...
Știu că arată rău, dar...
Iubito, ce...
Kevin, ce-ai făcut?
- Nu merge. Am încercat deja. - Da, doamnă?
Vino aici, acum!
- Mai devreme nu mergea. - Ce s-a întâmplat, Kevin?
Nu eu am fost. Au fost hoții.
- Hoții? - Da, l-am recunoscut. E Marv.
V-am povestit despre el? Asta e altă poveste.
Chestia e că voia să jefuiască casa.
- Și atunci ai preferat s-o distrugi? - Nu, am vrut s-o protejez.
Distrugând-o?
De ce nu ai venit când te-am chemat?
Ai văzut hoți pe aici?
Hoți?
Nu doamnă, toate alarmele erau pornite ca de obicei.
Probabil au oprit-o. Poate au o chestie din asta.
Nu am văzut nici un intrus, doamnă, cu excepția
incidentului din baie. Am fost tot timpul cu ochii pe monitoare.
Cum a putut face un copil atâtea stricăciuni în timp...
- Nu pot înțelege. - N-am fost eu!
N-a mai fost nimeni aici.
- Minte! - Nu mint!
- Ba minte! - Ba nu!
Cu tot respectul, domnule.
L-am văzut pe tânărul Kevin jucându-se cu dispozitivul,
ca și cum casa era o jucărie.
Singurul vandal de aici este fiul dvs.
Lasă-ne puțin.
- Stai jos, Kevin. - Tată...
- Ce s-a întâmplat? - Ți-am spus, hoții au vrut să spargă casa.
Kevin, știi că-ți pot ierta multe, mai puțin minciunile.
Deci nu te-ai supăra dacă aș recunoaște că am distrus casa, ceea ce nu-i adevărat,
atâta timp cât a-ș recunoaște ceea ce n-am făcut.
Bun, credeam că s-a terminat și...
Înțeleg că adaptarea e grea pentru tine.
E normal să te porți așa. Ai nevoie de atenție.
- Nu am nevoie. - Kevin!
Oricum, ce mai contează o mică stricăciune.
Atâta timp cât casa e asigurată.
Nu ai nimic de spus?
Mulțumesc.
- Și? - Îmi pare rău pentru stricăciuni.
Camerele de supraveghere trebuie să fi înregistrat totul.
Ce?
Prescott cred c-a oprit camerele.
Este incredibil.
Este de necrezut.
Nu pot să cred.
E nenorocitul ăla de copil din nou.
Este în toate locurile pe care vreau să le jefuiesc.
Parcă m-ar urmării.
Te rog, Marv. E doar un copil.
Da, dar am o grămadă de cicatrici din cauza lui.
Las-o baltă.
Dar să-ți spun ceva...
De data asta, nu o să mă ruineze.
De data asta totul va merge perfect.
Pentru că de data asta...
Am un complice înăuntru.
Uită-te la drum!
Ce cauți aici?
- Spune. - Eu... Eu...
Nimic. Îți jur.
Sistemele astea sunt așa de grozave și am vrut să mă uit la ele.
Nu poți intra în casele oamenilor fără invitație,
și nici nu poți să-i atingi lucrurile.
Nu ți-am spus ce se va întâmpla dacă te voi mai prinde aici?
Nu chiar.
Crede-mă. Nu va fi prea plăcut.
- Ce dorești? - Mi s-a părut că aud vocea băiatului.
Și nu m-am înșelat.
Nu vreau să te mai deranjeze așa că o să ți-l iau de pe cap.
Haide, Kevin.
De acum voi avea eu grijă de el.
Îți mulțumesc că m-ai salvat, Molly.
Prescott e o persoană de care e bine să stai departe.
Am remarcat asta. Este unul din băieții răi
care au încercat să spargă casa.
Practic nu au intrat forțat pentru că aveau telecomanda.
- Și cine crezi că le-a dat-o? - Prescott?
Pare puțin de crezut.
Știu. Probabil crezi că am o imaginație bogată.
Majoritatea oamenilor cred asta. Dar trebuie să mă crezi.
Kevin, Prescott este un singuratic. Singurul lucru care-l are este munca.
Și între noi fie spus, își detestă locul de muncă.
- Dar ceea ce tu insinuezi... - Este logic.
Își detestă munca și a angajat niște hoți să jefuiască casa ca să fie obligat să plece.
- Nu prea cred... - Ascultă.
I-a spus tatălui meu că mint, deși spuneam adevărul.
A oprit camerele de supraveghere. De aici reiese o concluzie.
- Care? - Marv și noul său prieten
au un complice.
- Prescott. - Cred că ai dreptate.
- Serios? - Da.
Întradevăr ai o imaginație bogată.
Dar asta ador la copii.
Când era de vârsta ta și fiul meu era la fel. Neascultător.
Sunt sigur că ai fost o mamă grozavă, Molly.
Ce-ar fi să-ți ți imaginația sub control, bine?
Ai fost foarte înțelegătoare cu cele întâmplate azi.
Kevin trece printr-o perioadă mai grea.
Nu e ușor când părinții divorțează.
Crede-mă că știu asta.
Vom trece peste asta.
Vei fi o mamă vitregă foarte bună.
Trebuie să găsim o soluție ca să se simtă ca acasă aici.
Să facem de Crăciun aceleași lucruri ca de obicei. Împodobitul bradului.
- Tu faci asta? - Da.
Este distractiv. Exact asta vom face. Vom împodobi pomul de Crăciun.
Ne va insufla spiritul de sărbătoare și ne vom simți ca o familie.
Fără prieteni, fără distracție, fără zăpadă.
Fără îndoială acesta va fi cel mai urât Crăciun din viața mea.
Bună, Kev. Ce faci?
Ce-ai zice dacă am uita de ziua de azi și am lua-o de la început?
- Vorbești serios? - Da.
Natalie este o persoană minunată. Trebuie doar s-o cunoști mai bine.
Cred că e timpul să începem să ne distrăm puțin pe aici.
- Mi-ar place asta. - Da?
Ce-ar fi să începem cu împodobitul bradului.
- Acum? - Sigur. De ce nu?
Nu te aud. Poți da muzica puțin mai încet?
Oprește muzica.
Ce spui?
Sigur că vom fi acolo.
Te sun eu mai târziu.
Evangelist este în oraș.
Margaret organizează un dineu
dar ar trebui să nu mergem, nu?
De ce nu te duci fără mine? Kevin și cu mine rămânem să terminăm.
Serios? Nu te superi?
Nu. Oricum sunt prietenii tăi.
Ești un înger. Nu voi întârzia mult.
Unde am rămas?
- Nu trebuie să rămâi din cauza mea. - Vreau să rămân. Serios.
Spune-mi, Natalie pleacă în fiecare seară?
Aproape. Are o viață foarte activă. Mult mai activă față de cea pe care o știm noi.
Vrei să spui că nu poți ține pasul?
Nu, pot ține. De ce?
Mă gândeam că poate de asta ai plecat.
Kevin. Kevin, știi...
N-am părăsit-o pe mama ta pentru a fi cu Natalie, ai înțeles?
- Asta s-a întâmplat mai târziu. - Vrei să-mi povestești despre asta?
Relațiile dintre adulți sunt complicate.
Uneori, când părinții se căsătoresc foarte tineri, așa cum am făcut eu și mama ta,
ai acel sentiment că...
- Ai vrea să faci și alte lucruri. - Da.
Doar fiindcă ai crescut,
nu înseamnă că trebuie să nu te mai distrezi.
Știu totul despre viața de copil, tată.
- Da, știi? - Ca și adulții despre mașinile sport.
Probabil că ai dreptate.
Partea rea cu mașinile sport este că are un singur loc.
Poate pentru încă una. Dar dacă vrei o călătorie adevărată
cu bagaje, nu vei mai avea loc pentru un prieten.
Sunt rapide și frumoase dar...
cine vrea să meargă cu o mașină frumoasă dacă este nevoit să meargă singur?
Cred că mai avem puțin și va fi perfect.
Mai trebuie să punem doar steaua.
Kevin punea întotdeauna steaua.
Așa este.
Îl ridicam și apoi îi trăgeam jos pantalonii.
Făcea scandal și toți râdeam.
Cred că anul ăsta va trebui să folosim o scară.
Gata, mă poți lăsa jos.
Arată destul de bine.
Eu zic că arată extraordinar.
Cred că acesta este cel mai tare brad pe care l-am impodobit vreodată.
- Bună dimineața. - Bună dimineața.
Bună dimineața, somnoroșilor. V-ați trezit în sfârșit.
Ce-ai făcut cu pomul nostru?
E vina mea.
Decoratorul vine în fiecare an.
Și am uitat să-l anulez.
Mă iertați?
Ne-ai schimbat bradul?
Mai devreme sau mai târziu tot trebuia aruncat.
Haide, Kev. Privește aici ce de cadouri.
Așteaptă. Uite aici unul mare. Cred că acesta are...
Da, are numele tău.
Hai, deschide-l. Este de la mine și Natalie.
Nu e mai bine să-l deschid mâine, de Crăciun?
Mâine vei mai avea multe de deshis.
Dispozitivul de super-spionaj.
- Nu este minunat? - Ba da. Mulțumesc tată, mulțumesc, Natalie.
Mă bucur că-ți place.
- Unde mergi, mamă? - Să-i duc câteva lucruri lui Kevin.
- Unde mergi? - Nu are haine curate,
și sigur n-are nici jucării.
Merge să-i verifice iubita lui tata. Vrei să mergem?
Vă pot ajuta?
- Wow! - Am venit la Kevin McCallister.
- Wow! - Buzz.
- Ați venit să-l luați acasă? - Nu, i-am adus niște lucruri.
Poftiți pe aici.
- Acum se aude? - Nu vă despărțiți.
- Mamă! - Bună!
Vă mai amintiți de Natalie, nu?
- Buzz, Megan. - Bună, Natalie.
Kate, ea este Natalie.
Veți rămâne?
- Nu, am venit să-ți aduc niște lucruri. - Trebuie să vedeți casa.
- Se poate, Natalie? - Sigur că da.
- Ce brad tare! - A fost mai frumos.
Ce sunt chestiile astea?
Un dispozitiv de spionat pe care l-am primit de la Natalie.
Serios? Frumos din partea ta.
Să vă arăt ce avion am primit.
Dorești o cafea?
Nu, mulțumesc.
Nu știam că are atâtea jucării.
Stai să le iau eu.
Nu credeam c-o să poată să doarmă fără el.
Nu-mi vine să cred că nu l-a cerut.
Îi puteam cumpăra un alt animal de pluș.
Ăsta se numește Teddy.
Teddy este jucăria lui de tranziție.
Da, jucăria de tranziție.
Este o jucărie specială pentru un copil.
Trebuie să ai unul pentru cazuri de urgență.
- Și noi am avut unul, îți amintești? - Sigur. Cum aș să uit?
Mergeam pe autostradă, grăbindu-ne să ajungem într-un loc.
Când Kevin a vrut să-l aerisească Teddy.
Așa că deschis geamul și Teddy a zburat afară.
A devenit isteric și nu-l puteam opri din plâns.
Era atât de trist
Peter a oprit iar eu am coborât să caut ursulețul.
Nu-mi vine să cred c-ai făcut asta.
Pe șosea nu erau decât câteva mașini.
Nu știu ce ne-am fi făcut dacă nu reușeam să-l găsim.
Kevin se va distra așa bine cu prințul,
încât nu-i va simți lipsa acestui animal de pluș ciudat.
Va fi așa de minunat să avem atâția copii în casă...
Copii, aveți grijă la sculptură.
Cred c-ar fi timpul să plec.
Înainte să spargă ceva.
Mergem la aeroport să luăm familia regală.
Știți cu toții cât de important este.
Cei de la compania de catering vor veni în curând.
Invitații vor veni cu o oră înaintea dumneavoastră.
Nu vă faceți griji doamnă.
Vom avea gijă de toate.
- Vreau să iasă totul bine. - Să mergem, altfel întârziem.
Nu vreau ca nimic să meargă rău. Deschide ușa.
Și nimic nu va merge rău.
Bun... Ați venit la timp.
- Dle Prescott! Ei sunt! - Taci din gură.
- Îl iau eu de aici. - Mulțumesc.
Ei sunt jefuitorii! Ei sunt jefuitorii! Domnule Prescott!
Este Marv! Dar cred că deja știi asta.
Ascultă-mă bine. M-am săturat de tine și de scenariile tale!
Aceasta este o seară importantă. Și dacă va fi nevoie să te închid,
ca să fie ordine, să știi c-o fac. - Privește!
Nu te juca cu mine copil diabolic ce ești!
Ce loc stupid de ascuns.
De unul am scăpat, mai am doi.
Kevin, l-ai văzut pe Prescott?
- În ultima vreme, nu. - Caracteristic pentru el.
Când n-ai nevoie de el se învârte pe aici,
iar atunci când ai nevoie de el este de negăsit.
Deja au venit invitații? Ce s-a întâmplat cu eleganta întârziere?
Nu vreau să prezic dar,
va fi cea mai tare petrecere a iernii.
Am primit un alt telefon. Bine, ne vedem acolo.
Alo. Carmelina, ce mai faci?
Ce? Oh, nu!
Avionul ei a fost anulat din cauza zăpezii.
Și eu, sunt distrusă.
Bine, ne vedem mâine.
Crăciun fericit.
Ce ne facem acum? Acum va fi doar o petrecere de duzină.
Seara de Crăciun în casa ta poate fi numită oricum, dar nu una obișnuită.
Dar nu va mai fi petrecerea iernii.
Dacă ne-am anunța logodna în seara asta?
În seara asta?
Știu că mai durează până se finalizează divorțul tău,
dar mai sunt doar câteva săptămâni iar copiii tăi știu deja,
și acest anunț va face această seară perfectă.
Bine, dacă te face fericită.
Unde sunt oamenii ăștia?
- Marv, trebuie să merg la baie. - Poți merge săptămâna viitoare.
Întotdeauna te grăbești.
Deschide ușa.
Îți mai amintești planul?
- Care plan? Al lui Harry? - Ce... Nu! Nu planul lui Harry!
De ce zbieri la mine?
Nu zbier la tine...
- Îți amintești planul? - Da.
- Când prințul vine să se culce - Exact!
- Îl răpim pe copil în timp ce doarme. - Ești un geniu, Marv.
Așa e. Deschide ușa.
Prințul va sta în sac.
- Sacul va atârna pe fereastră. - Da.
Noi vom coborî pe frânghie. Închide ușa.
Exact.
Toată lumea în microbuz.
Și vom dispărea înainte să bage ei de seamă.
Minunat plan, Marv. Elegant și simplu.
Bine, trebuie să-l încercăm. Intră în sac.
Eu? De ce nu intrii tu?
Pentru că eu sunt șeful. Intră în sac, Queen.
- Nu vreau să intru în sac. - Queen, treci în sac! Te rog!
Nu mi-ai spus că va trebui să intru într-un sac.
- Am vrut să-ți fac o surpriză. E amuzant.. - Am intrat în sac!
Excelent.
Deschide fereastra.
Nu-ți fie frică, iubito. Te țin.
Marv! Lasă-mă jos cu atenție.
Întotdeauna, iubirea mea.
Nu trebuia să mănânc felia aia de prăjitură.
- Perfect. - Deschide ușa.
Nu-ți fă griji.
Totul e sub control.
Ușor dar foarte plăcut.
Îți mulțumesc că mi-ai atenuat căderea, dulceață.
- Întotdeauna fac asta, iubițel. - Plecați și nu vă mai întoarceți!
- Știu ce încercați să faceți. - Da, și ce anume știi?
Încercați să-l răpiți pe prinț.
Taci din gură, idiotule!
- Am să-l omor. - Bine.
Queen, puțin ajutor?
Da iubitule, ar fi minunat.
Am înregistrat toate cuvintele.
Bine ați venit. Unde e familia regală?
Zborul lor a fost amânat din cauza zăpezii. Unde-i Prescott?
- Nu-l găsesc nicăieri. - Ciudat.
Molly, ai grijă ca toată lumea să aibă șampanie.
Vom face un anunț special.
Da, doamnă.
Puțină atenție vă rog...
Am să-l omor pe...
Această seară este specială dar ceva o face cu adevărat specială.
Prinde-l!
Peter și cu mine ne-am logodit!
Seara asta nu putea fi mai rea.
Marv, ai luat foc.
Mulțumesc, iubito. Ești drăguță.
Nu, dragule. Chiar ai luat foc.
Încerc să fac exerciții. Știi...
Nu mint. S-au întors hoții.
Nu ajungem nicăieri așa.
Kevin, am vorbit cu toți ospătarii și cu Molly.
Nimeni în afară de tine nu i-a văzut. Cum îți explici asta?
Nu știu, dar i-am auzit spunând că vreau să-l răpească pe prinț.
- I-ai auzit spunând asta? - Da, cu dispozitivul de spionat.
Și Prescott este implicat.
Este absurd. Merg să dau telefon să mă asigur,
că zborul familiei regale va avea loc mâine.
- Kevin, știu ce se întâmplă aici. - Da?
Da. Ești hotărât să distrugi
relația mea cu Natalie. - Ce?
Știi ce importantă era seara aceasta pentru ea
și totuși ai făcut nebunia asta.
- Nu-i adevărat. - Ți-am dat mai multă libertate
pentru că știu cât de dificil a fost acest divorț pentru tine.
Dar în seara asta ai întrecut măsura.
Du-te în camera ta și gândeștete la ceea ce-ai făcut.
Când ești gata să-ți ceri scuze lui Natalie, mai vorbim.
Închide ușa.
Mamă?
Ah, Kevin. Sunt așa fericită că ai sunat.
Te simți bine?
Da. Mă uitam la "O viață minunată"
- Da? - Știi cât de mult mă afectează.
- Pe ce canal este? - Pe opt.
Sunt vrăjită de finalurile fericite.
Cum merg treburile acolo? Te simți bine?
E bine. Dar tu? Ai petrecut bine seara de Crăciun?
Da. Foarte bine.
- Te iubesc, Kevin. - Și eu pe tine.
- Crăciun fericit. - Crăciun fericit.
Bine. La revedere.
- Kevin, ești treaz? - Da.
A fost cam duri cu tine, mai devreme. Te simți bine?
- Da. - Bine.
Pentru că, dacă mai faci vreodată una ca asta,
vei dispărea rapid din casa asta.
Și ce-i dacă tatăl tău a vrut să divorțeze? Toți părinții divorțează.
Așa e viața. Vei trece peste asta.
Dar nu vei interveni între tatăl tău și mine.
Te vrea în viața lui și cred că asta e admirabil.
Dar dacă și tu îl vrei în viața ta, nu te pune cu mine.
Ai înțeles? Bine.
Fereastra va fi reparată mâine dimnieață. Somn ușor.
Tocmai am avut o discuție plăcută cu Kevin.
Cred că începem să ne înțelegem. La ce te uiți?
"O viață minunată" Rulează toată seara.
- Haide să-l vezi cu mine. - L-am văzut deja.
Și?
Nu-i înțeleg pe oamenii care privesc un film de mai multe ori.
L-am văzut. Am plâns. O dată este deajuns.
Cred că glumești. Kate și cu mine îl vedeam împreună cu copiii în fiecare an.
Este o tradiție de familie.
Acum, dacă o să ai o nouă familie,
cred că este timpul pentru alte tradiții.
Se vor întoarce. Și cum nimeni nu mă crede,
trebuie să-i prind singur.
Ține-ți gura idiotule.
Întră în sac. Ține-ți gura!
- Dimineața de Crăciun. - Crăciun fericit, Kevin.
Crăciun fericit, tată!
- Ești gata de plecare, Peter? - Unde pleci?
Kevin, Natalie și cu mine mergem să luăm familia regală.
Acum? Nu deschidem cadourile?
Cadourile trebuie să aștepte până ne întorcem.
Dar e Crăciunul. De ce trebuie să plecați amândoi?
Uneori ești nevoit să faci unele lucruri pe care nu ai vrea să le faci.
Acesta este unul din acele lucruri. Ne vom întoarce repede, bine?
Și în lipsa noastră nu se va întâmpla nimic. Nu-i așa?
- Da. - Foarte bine.
Rezistă. Nu întârziem mult.
Deschide ușa.
Crăciun fericit, Kevin.
Crăciun fericit.
- Nu, suntem treji. - Eu nu!
Bine, venim imediat.
Mă face să devin nervos.
Să mergem, iubițel.
Știam eu că vor reveni.
Primul pas este eliminarea complicelui. Domnule Prescott?
Sunteți aici?
- Mă puteți ajuta cu ceva? - Cu ce?
- Cu un alt milk-shake? - Nu. Cu o sticlă de vin.
- Poftim? - Natalie a spus că avem nevoie
de o sticlă de vin pentru a întâmpina familia regală.
Dacă așa trebuie...
Cred că ai dreptate.
Nu vom avea zăpadă de Crăciun.
Domnule Prescott, au fost grozave aceste zile în compania dumnevoastră.
Timpul zboară când te distrezi.
Știu că n-am început prea bine, dar lucrurile se pot înbunătăți semnificativ.
Pentru că tu vei rămâne acolo jos iar eu voi fi aici sus.
Deschide ușa! Lasă-mă să ies!
- Oh! - Ce mult mă bucur să te văd!
Hoții s-au întors. Dar de data asta le-am luat-o înainte.
Le-am închis complicele în pivniță. Nu este planul perfect?
Ar fi, cu excepția unui mic detaliu.
Prescott nu este complicele.
Eu sunt.
Tu ești complicele?
- Mă tem că da. - Bună, mamă.
Am venit.
- Mamă? El este fiul tău? - Ți-am spus că este drăgălaș.
Lasă-mă!
Nu există o ușă ascunsă?
Nu. Nu își avea rostul într-o pivniță de vinuri.
Ai dreptate.
Nu-ți vine vre-o idee bună?
Nici una.
Dar mi-a rămas telefonul celular.
- Perfect! Pot să-l folosesc? - Sigur.
Mulțumesc.
- Alo, Buzz? - Tu ești, Kevin?
- Da, vorbesc de pe un celular. - Ah, de pe un celular.
Felicitări, idiotule. Acum ți-a luat și celular? Mai lasă-mă.
Încerc din nou.
Buzz, nu închide înainte să-ți spun ceva. Trebuie neaparat să vorbesc cu mama.
Bine, mi-ai spus.
Voi încerca mai târziu.
Ce te-a făcut să crezi că eu sunt complicele.
Unde ai fost prima oară când au venit hoții?
De ce n-ai răspuns la interfon? De ce ai oprit camerele de supraveghere?
Nu eu. Dar dacă hoții aveau telecomanada lui Molly
puteau opri singuri sistemul de alarmă.
- Atunci de ce ai zis ca mint? - Pentru că credeam că minți.
Și nu vroiam ca Natalie să știe
că nu eram la post.
Te poate pune la munca 24 din 24.
E inuman. Și dacă tot nu era aici, am...
- Profitat! - Am luat o pauză.
O pauză binemeritată.
Și cum camerele de supraveghere erau oprite și nu vedeam nimic...
- Așa că... - Trăgeai chiulul...
Exact.
- Parcă încercai s-o suni pe mama ta. - Sigur.
- Kevin, Nu te aud. - Sunt închis într-o pivniță.
Nu te aud, se tot întrerupe.
Sunt închis în pivnița lui Natalie!
- M-ai sunat să-mi urezi Crăciun Freicit? - Mamă, ești acolo?
- Iubitule, nu te aud! - Ești acolo, mamă?
Mamă? Mamă?
Grozav!
S-a terminat bateria.
Reședința Kalban.
Bună, sunt Kate McCallister, mama lui Kevin. Pot vorbi cu el?
- Kevin nu e aici acum. - Ce ciudat. Tocmai m-a sunat.
Serios? Tocmai a ieșit cu tatăl lui și cu doamna Natalie.
Probabil ca m-a sunat de pe mobilul tatălui sau.
Așa se explica de ce s-a întrerupt. Bine, mulțumesc.
Șobolanul ăla mic și-a sunat mama.
- Vrei să mă duc să-i spun cine-i șeful? - Stai jos, Marv.
- Nu ești tu șeful. Eu sunt. - Bine.
Celularul e mort. Nu cred că ne va face probleme.
O prăjitură.
Peter, sunt eu. L-am sunat pe Kevin înapoi.
Kevin nu e cu mine. E acasă.
Serios? Tocmai mi s-a spus că e cu tine.
Nu te îngrijora, Kate. Sunt sigur că totul e în ordine.
Ciudat. Cineva i-a spus lui Kate ca Kevin e cu noi.
Poate ar fi mai bine să mă întorc să verific.
Nu.
E exact ceeea ce vrea. Peter, te manipulează.
Nu vezi? De câte ori pleci face ceva.
Încearcă să-ți atragă atenția și să mă saboteze pe mine.
Alo! E cineva acolo?
Trebuie să fie o cale să ieșim de aici.
Chiar este!
- Ajută-mă să mut cutiile. - Sigur. Dar ce e acolo?
Nu trebuie să pui întrebări prostești.
- Mini liftul! - Bingo!
- Sper să și meargă. - Îmi pare rău că v-am judecat greșit.
Suntem chit.
N-o să uit niciodată reacția doamnei Natalie
când a văzut ce i-ai făcut în casă.
Mi-a plăcut extraordinar de mult.
E una din plăcerile muncii aici.
Dacă nu-ți place, de ce nu demisionezi?
Nu e așa ușor să găsești de lucru.
Mai mult, aș putea nimeri la mai rău.
N-ar trebui să stai într-un loc unde nu-ți place.
Viața e prea scurtă.
Să vedem dacă încapi.
- Atenție la cap. - Imediat ce ajung sus, te scot de aici.
Să ai grijă de tine, auzi?
Îți spun că am auzit ceva...
Fi atentă aici, Queen.
Ce-ar fi să te duci să verifici pivnița?
Da, du-te.
Aici, jos!
Întoarce-te...
Apasă butonul!
- Așteaptă, iubitule. - Nu. Apasă butonul.
- Ce? Nu te aud! - Apasă butonul!
Nu, nu acela. Celălalt!
Asta e!
Aici!
Bună, mamă.
Ne mai vedem. Deschide ușa.
Natalie, du-te după familia regală. Eu mă întorc să văd ce face Kevin.
- Chiar acum? - Ceva s-a întâmplat. Presimt.
Poate după ce vei fi mamă, vei simți și tu.
Nu e corect. Știi cât iubesc copii.
Taxi!
Ești în regulă?
Mamă, poți merge mai încet? Kevin probabil că e bine.
Fi atent la poliție, da?
Bine, Queen. Caută în sufragerie. Vezi dacă se ascunde pe acolo.
Doamne! Nu pot să cred!
Trebuia să mă fi dus la liceu. Să mă fac tehician dentar.
Marv! E în dormitor.
- Mamă! - Prinde-l!
Deschide ușa!
Te-am prins.
Închide ușa.
- Hei, Molly! - Du-te acolo.
Marv, iubitule! Ești înăuntru?
-Gura! - Bine. Vroiam doar...
-Gura idioato! - Nu sunt idioată, nemernicule!
- Gura! Sacule! - Deschide, ușa!
- Ce ai? - Ce ai tu?
Știi ce? Nu sunt sac și tu nu ești un geniu.
- Queen, iubito... - Nu. Nu mă lua pe mine cu "iubito"!
- Iubito! - Și puștiul ăla e mai deștept ca tine...
in caz că n-ai observat... ne tot trage șuturi în fund.
De acum sunt propriul meu șef!
- Queen. Queen, iubito. - Nu mai îmi spune așa.
Dovlecel...
Marv, las-o, du-te după copil. Ies în câteva minute.
Sesam, deschide-te.
Ia te uită.
Haide.
În regulă. Ieși afară, puștiule!
Deschide barul.
Deschide barul Deschide...
Sesam, deschide-te!
Ce porcărie.
- Cine e prost acum, prostule? - Hai, mai lasă-mă!
Am eu grijă de toate.
Bar, închide-te.
Se deschide în ambele părți.
- Bar, oprește-te! - Merge și mai repede.
Văd și eu ca merge mai repede.
Rotește-te mai repede.
Și mai repede.
La viteza maximă.
Oprește-te!
Bună, saritura, Marv.
Crăciun fericit tuturor. Și noapte bună.
Noapte bună.
- Domnule Prescott! - La datorie.
Cât mă bucur să vă văd!
- Cred că ar trebui să chemăm poliția. - Bună idee, domnule Prescott.
Doar Prescott pentru tine.
- Credeam că ai zis să nu mă îngrijorez. - Nu știu, am avut un presentiment.
Ei cine sunt?
- S-o ștergem. - Prin spate.
- Să mergem. - Kevin!
- Bravo băieți! - Kevin!
Iubitule, mă bucur că ești bine.
Îmi pare rău că nu te-am crezut.
Am anunțat deja poliția.
Am multe planuri pe timpul șederii voastre.
Putem merge la Wrigley Field? La acvariu? Aveți copii?
- Aveți copii? Nu, dar vă promit o ședere plăcută.
Grozav.
- Nu-i așa rău la închisoare! - Oh, nu?
- În fiecare joi e mâncare bună. - Da, știu cum e.
- Acolo te-am cunoscut. - Calmează-te. Calmează-te.
Calmează-te tu!
Nu mă atinge.
- Peter! Ce-a făcut de data asta? - Ți-a salvat ziua.
Ar trebui să-i mulțumești.
Molly? Ce s-a întâmplat?
Plănuiau să-l răpească pe print. Sunt împreună și ea e șeful.
E menajera mea... Eu sunt șeful.
Cred că trebuie să-ți găsești altă menajeră.
Și alt majordom, mă tem!
- Demisionez. - Demisionezi?
Dar... de ce?
Așa cum a spus un tânăr înțelept... "Viața e prea scurta"
Fă ceva, Peter.
Bine...
Natalie, cred că am confundat...
infatuarea și emoțiile cu dragostea.
Uite, asta e lumea ta, nu a mea.
Și tot timpul cât am stat aici mi-a fost dor de familia mea.
Îmi iubesc soția și copiii,
și vreau să stau cu ei.
Vreau să mă întorc acasă. Înțeleg dacă ai nevoie de timp să te gândești...
- Te iubesc. - Te iubesc.
Tinere, cum putem să ne aratăm recunoștința noastră?
Vreți să petreceți Crăciunul cu noi?
Sună grozav!
- E în regulă? - Da.
O să te duci cu ei?
Azi? De Crăciun?
Mulțumesc.
Pornește muzica!
Pornește zăpada!
Știam eu că va fi cel mai tare Crăciun.
Traducerea și adaptarea: SunnyBoy (sunnyboy@mymail.ro)