( Traducerea si adaptarea realizata de STOLO ) Trecuseră două decenii de la crearea ambelor specii.
Războiul izbucnise.
Viktor și-a mărit armata
creând o legiune de vampiri care să îl apere de primul clan de vârcolaci.
O specie crudă și infecțioasă,
incapabilă de a mai redobândi vreodată formă umană.
Până la nașterea LUI.
Lucian.
Deși cu fiecare fibră din trupul său Viktor dorea să ucidă acel copil
nu a făcut-o.
De-a lungul anilor copilul a crescut.
Avea puterea și concentrarea
pe care cei care îl precedaseră nu le avuseseră.
Ce părere ai, Sonja?
Să facem mai mulți?
- Din el? - Ca el.
Lucian va fi întotdeauna întâiul din rasa lui,
întâiul dintre Lycani.
Viktor a folosit sângele infecțios al lui Lucius în scopuri proprii
profitând de setea copilului,
întorcând-o împotriva sa când era forțat să și-o astâmpere cu oameni.
Sclavii lui Viktor.
A creat o nouă rasă de nemuritori.
Lycanii. Vârcolaci dar și oameni.
Spre deosebire de ceilalți, această nouă rasă putea fi controlată,
pusă în lanțuri să păzească bârlogul stăpânilor pe timp de zi.
Sau așa credea Viktor, cu foarte mult timp în urmă.
~ UNDERWORLD ~ ASCENSIUNEA LYCANILOR
Nobilii sunt supărați, stăpâne.
Molima lui William nu a fost izolată.
Vârcolacii și-au ucis sclavii.
Oamenii, supărați?
Tanis, te rog, ia aminte câtă durere îmi provoacă acest lucru.
Cu toate acestea au pierdut sclavi iar eu am pierdut argint.
Ajunge! Nu ne-am mărit averile de zece ori
de când Marcus și Amelia i-au înrobit?
Ne vom ocupa de lupi cum am făcut-o întotdeauna.
Nu ai nimic mai bun de făcut, fierarule,
decât să te joci cu armele războinicilor?
Măcar fă-te util.
Puțină recunoștință, Sonja, pentru cel care ți-a salvat viața.
Nu era nevoie să fiu salvată.
Lucian, îți ucizi semenii cu inima grea?
Deloc.
Sunt fiare fără cuget, stăpâne.
- Nu sunt semenii mei. - Cu adevărat?
Tată.
Ești mândria rasei tale, știi cum să rămâi acest lucru?
Ține privirea plecată.
Scăpați de leșurile alea.
Ai lipsit de la Consiliu.
Trebuie să răspund și altor îndatoriri, după cum știi.
Înțeleg. Sper că ți-a plăcut plimbarea sub clar de lună.
- Patrulam. - Nu mă ascultai.
Ți-am zis să rămâi între aceste ziduri.
Riști prea mult pentru ca un părinte să nu-și facă griji.
Vei lăsa lupii pe seama Aducătorilor de Moarte.
De ce riscul asumat de către mine este mai mare decât cel asumat de către ei?
Ei nu sunt fiica mea.
Și nici membri ai Consiliului. Pe când tu ești.
Și într-o zi vei deveni un Înțelept, e dreptul tău prin naștere.
Sonja, ești bine văzută în Consiliu.
Dar e o situație precară
și încep să se sature de jocurile și de absențele tale.
Pericolele pădurii nu sunt mai mari decât cele din Consiliu, copilă.
Vei învăța căile politicii, cum să fii neîndurătoare și șireată.
Dar, mai presus de orice, vei fi loială familiei tale.
Mie.
Pentru că, până la urmă, fără loialitatea dintre noi,
nu suntem cu nimic mai buni decât acele fiare.
Lycan!
Oprește-te!
Ajunge.
Îndrăznești să ridici mâna asupra mea?
- Am spus că ajunge. - Așa zise "câinele stăpânului".
Nu vei fi etern favoritul lui.
Și când vei cădea în dizgrație, eu mă voi afla acolo.
Să sperăm.
La ce vă holbați? Înapoi la muncă!
Problema adusă în fața Consiliului este simplă.
Suntem atacați.
De șase ori în doar trei săptămâni
rasa lui William a ajuns la zidurile noastre.
Ce s-ar întâmpla dacă unul dintre ei ar reuși să pătrundă înăuntru?
Teama ta, Coloman, nu-și are rostul.
Nu suntem apărați de o armată de nemuritori?
În mod excelent, stăpâne. Dar nu aceasta e și situația nobililor.
Cum am subliniat, ei sunt fundamentul existenței noastre.
Dacă nu ne putem apăra oamenii, vom părea slabi.
Și cum credeți voi că am inspira ideea de putere?
Așa cum Aducătorii de Moarte patrulează noaptea,
gărzile noastre ar putea patrula ziua.
Lycanii să patruleze în afara zidurilor? Ți-ai pierdut mințile?
Sunt născuți din fiare,
iar sălbăticia care rezultă din această realitate abjectă nu poate fi înăbușită!
Cred că data aceasta spaima ta nu își are rostul.
Putem crea un soi privilegiat de Lycani.
Le vom da rații mai mari, adăposturi mai bune
și îi putem pune sub comanda cuiva de încredere.
Poate a acelui animal al tău, Lucian, care i-a salvat astăzi viața fiicei tale.
De fapt, cred că ar trebui să ascultam chiar opinia ei.
Pare să fi fost nevoie de ea în altă parte.
Găsește-o.
Îți voi lua sugestia...
- în considerație. - Mulțumesc, stăpâne.
Ar fi bine să îi pot liniști pe nobili când vor sosi, mâine,
că le avem interesele în vedere.
Domniță.
E adevărat ce i-ai spus tatălui meu?
Că nu simți nimic atunci când îi ucizi?
Sunt doar niște animale
incapabile să gândească sau să simtă ceva.
De ce ar trebui să simt ceva pentru ele?
Sonja, dacă aș pleca de aici,
ai veni cu mine?
Să pleci?
Nu spune asta, nici măcar nu o gândi!
Te vor vâna și te vor batjocori, ca pe toți ceilalți.
Nu și dacă îmi pot scoate asta.
Privește!
Eu am făcut-o. Aceasta va fi libertatea mea!
Lucian, promite-mi că nu o vei folosi!
- Te rog! - Ăsta e răspunsul tău? Că nu vei veni?
Vrei să rămân aici pentru tine?
Așa, ca un animal?
Lucian.
Vampiri și Lycani, suntem cu toții copiii lui Corvinus.
Dar familia mea e în sclavie.
Voi folosi această cheie...
și voi părăsi acest loc.
Dar nu pot trăi fără tine.
- Ai vești despre fiica mea? - E foarte sfidătoare.
Refuză să mă vadă.
Nu răspunde la bătăile în ușă.
De ce sunt tinerii așa de orbi?
Își riscă poziția în Consiliu... pentru ce?
Nu mă pot gândi pentru ce.
Trebuie să ne pregătim, stăpâne. Nobilii oamenilor sunt pe drum.
O singură lovitură. Niciun lup nu va supraviețui.
Pregătește caii!
- Pune pe altcineva să meargă. - De ce?
Noaptea trecută, după ce ne-am despărțit...
Doar pune pe altcineva să meargă.
În caz că nu ai observat, fierarule,
sunt perfect capabilă să îmi port singură de grijă.
Și, pe lângă asta...
mă poți veghea de pe zid.
Domniță Sonja, tatăl tău ți-a ordonat să rămâi aici.
Intenționez să conduc oaspeții în siguranță, până la poartă.
- Paznic al porții! - Aceasta nu era o cerere.
Tatăl tău este stăpânul Casei.
Nu pierde nicio ocazie pentru a mi-o reaminti.
Ai grijă, fierarule. Ori ochii tăi îți vor trăda secretul.
Trage oblonul!
În formație!
Trimite-ți oamenii acolo imediat!
Jos, băiete! Te strânge lesa?
- Dă-te în lături! - Sunt prea mulți!
Vor fi masacrați!
Opriți-l!
Dimitri!
Lucian!
Sonja!
Lucian, nu!
Nu!
A făcut-o pentru a mă salva.
Nu sunt eu stăpânul acestei Case?
Știi că îți este interzis să îți scoți zgarda.
Și totuși încalci legea, după ce ți-am cruțat viața.
Zilele de viață in puf au ajuns la capăt, sclavule!
Tată, lasă-l în pace, ți-am spus...
Ține-ți limba în frâu!
M-ai sfidat pentru ultima oară.
Luați-o de aici!
Ardeți cadavrele. Ardeți-le pe toate.
Pentru îndepărtarea zgărzii, treizeci de lovituri de bici!
M-ai uimit, Lycanule, prin trădarea ta.
Mi-ai fost ca un fiu.
- Eu ți-am dat viață. - Mi-ai dat lanțuri.
Credeam că după atâția ani știi...
că nu poți avea una fără cealaltă.
Făceți-o!
Ți-am zis că voi fi de față când vei cădea în dizgrație.
Ce este?
Oprește asta. Este unul dintre protectorii noștri.
- Și el e o fiară. - I-ar putea ațâța pe ceilalți.
Lasă-i. Crede-mă, va fi mai rău dacă nu îl pedepsim.
Acum înțelegi? Cum să avem încredere în ei în afara zidurilor?
Nu putem avea încredere în ei nici în interiorul lor!
După numărătoarea mea, sunt douăzeci și una de lovituri.
Continuați.
Câine împuțit!
Nu te apropia de el. Te vor pedepsi și pe tine.
Grija ta pentru Lucian a fost înduioșătoare.
- E un sclav. - Tocmai îmi salvase viața.
Nu tu mi-ai spus să îi arăt puțină recunoștință?
Și tu nu îi ești recunoscător celui care i-a salvat viața fiicei tale?
Sunt un conducător.
Faptul că trăiește este semnul recunoștinței mele.
În alte circumstanțe l-aș fi oferit, în bucăți, ca hrană semenilor lui.
Dar pedeapsa lui s-a încheiat acum.
- Va fi eliberat? - Eliberat?
Judecata ți-e întunecată, Sonja.
Ordinea nu se păstrează prin sentimente.
Lui Lucian îi era interzis să își scoată zgarda, și totuși a făcut-o.
Indiferent dacă a avut un motiv bun...
va rămâne în carceră.
Va servi drept exemplu.
Ianosh și ceilalți nobili vor sosi în curând.
Mă aștept să fii prezentă.
Am văzut ce-ai făcut.
Ai fost foarte curajos... pentru un om.
Te-ai mai întâlnit vreodată cu ei?
Doar în povești.
- Dar nu te temi de ei? - Ba da.
- Dar voiam să trăiesc. - Te temi de mine?
Da.
Nu ai de ce.
Nu te voi mușca.
Prea mult.
- Ești de-ai lor? - Nu.
Sunt Lycan, da, dar nu ca ei.
Cei cu care te-ai luptat în seara asta sunt creaturile lui William,
dintre cele cu sânge pur,
fără vreo urmă de umanitate, niște fiare sălbatice, fără minte.
- După cum se spune. - Te-am văzut.
Ție ți s-au supus.
Da.
Așa au făcut.
- Nu ar trebui să fii aici. - Ba a trebuit să vin!
Dragostea mea, îmi pare atât de rău! Ești bine?
Da, sunt bine.
E numai vina mea. Dacă nu ieșeam...
Nu ai mai fi fost tu însăți.
Nu este vina ta.
Nu pot rămâne aici. Trebuie să părăsesc acest loc.
Tatăl meu va fi cu ochii pe tine acum mai mult ca niciodată.
Printre Aducatorii de Moarte nu ai niciun om de încredere?
Din păcate loialitatea lor pentru tata e mai mare decât cea față de mine.
- Tanis? - Tanis este de încredere?
Nu, Tanis știe despre noi.
- Cum? - Nu am idee,
dar dacă știa și nu i-a spus tatălui tău înseamnă că vrea ceva.
Așa că află ce anume își dorește.
Să intre.
Ianosh!
Nu este a ta cea mai mare mină de argint din aceste ținuturi?
A fost cotropită, stăpâne.
Muncitorii noștri s-au infectat, s-au transformat în fiare.
Foarte regretabil... și costisitor.
Cred că jumătate din mina ta ar trebui să acopere costul ajutorului nostru.
Ajutorul vostru?
Am văzut cu toții focurile pe drumul încoace
și am aflat despre moartea lui Darren Covasher și a familiei lui.
Lupii au ajuns și la porțile voastre.
De ce aș mai plăti tribut,
când nu vă puteți apăra nici propria Casă?
Mi-ați supt deja tot sângele!
Am auzit cu toții poveștile.
Priviți-l în ochi și aflați adevărul!
Locul acesta e blestemat!
Nu au mai multă umanitate decât diavolii care ne decimează!
Dacă diavoli ne considerați, veți avea parte de ei din plin!
- Nu-mi face rău! - Desigur.
Ar mai dori cineva să se facă auzit?
Dă-le apă șobolanilor ăstora împuțiți!
Nu suntem câini!
Nu sunteți animale!
Asta vreți să fiți voi, sursa lor de amuzament?
Animalele lor de companie?
Ascunzându-ne cu lașitate în spatele biciului
și apoi luptându-ne între noi!
Asta vă doriți?
Am trăit după regulile lor întreaga mea viață.
I-am aparat, i-am invidiat...
Pentru ce?
Pentru a fi tratat ca un animal.
Nu suntem animale!
Avem dreptul să alegem!
Putem alege să fim mai mult decât atât!
Putem fi sclavi...
sau putem fi Lycani!
Se apropie dimineața, copilă.
E timpul să lăsăm această noapte blestemată în urmă.
Mă bucur.
Am de luat câteva decizii dificile.
Aș avea nevoie de ajutorul tău într-o privință.
Desigur, tată.
Lucian fiind îndepărtat,
trebuie să promovăm un alt Lycan în locul său.
Îndepărtat?
Coloman crede că i-ar ațâța pe ceilalți.
Trebuie să scăpăm de el.
Asta va fi greu.
E alături de noi de atâta vreme...
Poate Gyorg.
Sau Thrasos.
Par... de încredere.
Excelente sugestii.
Mă voi gândi la ele cu seriozitate.
Tu, copila mea, ești cel mai prețios lucru din lume pentru mine.
Ce i-ai spus tatălui meu?
- Ce i-ai spus? - Nimic.
- De ce? - Ce anume?
De ce nu i-ai spus nimic?
Oare tatăl domniei tale...
l-ar primi bine pe cel care îi aduce vestea
că prea-iubita lui fiică se întovărășește...
cu un Lycan?
Nu este cunoscut pentru "recunoștința" sa.
Și nu sunt încă în poziția de a folosi asta pentru a avea ceva de câștigat.
Ce fel de câștig?
Sunt doisprezece locuri în Consiliu.
Iar noi nu se prea întâmplă să murim.
Din păcate, nu.
Și dacă aș renunța la poziția mea în Consiliu
și ți-aș lăsa-o ție?
De ce ai face asta?
Poți păstra un secret?
Voi avea nevoie de ceva în schimb.
Două minute. Mai mult ar fi prea riscant.
Îmi pare rău. Nu era altă cale.
Tanis?
Aveai dreptate. Ne va ajuta în schimbul unui loc în Consiliu.
- Și tatăl tău nu știe nimic? - Sunt sigură de asta!
Cred că și alții vor veni cu mine: Sabas, Xristo și Raze, omul.
Nu ar trebui să îi iei, nu avem timp!
Tata va pune să fii ucis mâine, după transformarea oamenilor.
Trebuie să fugi la răsărit.
- Și tu? - Important este să rămâi în viață.
Ai cele mai multe șanse când vor adormi.
Eu voi dormi lângă tata când tu vei pleca.
Grăbiți-vă!
Dacă planul funcționează, ne vom întâlni în trei zile, după apus.
Lângă râu este o poiană. Ne întâlnim acolo.
- Și dacă nu funcționează? - Ne întâlnim în poiană.
Ieșiți!
Fă-l praf.
Știi care este problema ta?
Nu înțelegi ordinea naturală a lucrurilor.
Lucrurile se mai schimbă.
Fii pregătit când se va întâmpla asta.
Consideră-l un cadou de despărțire.
Nu!
Nu realizezi că eu îți ofer un dar?
Este un blestem!
- Ce ne-au făcut? - Veți descoperi în curând.
Ne-au transformat. Ca pe tine.
Da.
- De ce? - Vrea să vă folosească pentru protecție.
- Aș muri mai întâi. - Vreau să spun
că a sosit timpul. Când soarele răsare, părăsesc acest loc.
E cineva dispus să își asume riscul de a mă urma?
O nouă viață te așteaptă în afara acestor ziduri, prietene.
Și tu poți fi parte din tot. Unul dintre noi.
Sau poți rămâne pentru a-i servi.
Să-i vedem cum arată!
Ai venit prea târziu,
deja a plecat.
Sunteți cu mine?
Sabas, eliberează-i pe ceilalți! Voi veniți cu mine!
Eliberați-vă! Mișcați!
Pe aici!
Întoarceți aici!
Fugiți!
Continuați să vă mișcați!
Foc!
Raze!
Nu poți face nimic!
Mă voi întoarce, vă promit!
Nu!
Stăpâne!
Lucian a evadat.
Haideți! Să mergem!
Stăpâne!
Mișcați-vă!
Tăceți!
Tannis!
Mișcați-vă!
Da, stăpâne.
Unde este cheia pe care ți-am dat-o?
Am încuiat-o în armurărie eu însumi.
Atunci cum de e descuiată?
- Nu am idee. - Cred că am eu una.
- Omorâți-l! - Nu!
Te rog.
Verifică în armurărie.
- Trebuie să existe o explicație! - Luminează-mă!
Nu am mai ieșit niciodată în afara zidurilor.
Bucură-te cât mai poți, Xristo,
pentru că în curând va trebui să ne croim cu forța o cale înapoi.
Nu am reușit cu toții, nu ne putem lăsa frații să putrezească acolo.
L-am umilit pe Viktor.
Dacă rămân acolo, ei vor plăti prețul pentru asta.
Dar noi am fost norocoși că am reușit să scăpăm în viață.
- Suntem doar câțiva, nu avem nicio armă. - Adevărat.
Ne poți duce până la domeniul nobilului din Broyenhead?
- Da. - Bine! Haideți!
Trebuie să fie aici.
Unde...
Iată.
Trebuie să mai fi făcut una.
Niciodată nu m-am îndoit de tine.
Nu vă pot pot elibera pe niciunul din zgarda de fier din jurul gâtului,
doar pentru a o înlocui cu propriile mele cătușe.
Aveți de ales.
Puteți să fugiți și să vă ascundeți,
sau puteți sta să luptați!
Orice om care luptă alături de mine
își va dobândi libertatea și...
dacă o dorește... nemurirea!
Mai sunt și alții, la vest de aici.
Vreau să te duci acolo
să vezi câți ni se vor alătura.
Mă voi întâlni cu tine aici în două zile de acum.
- Duceți-l acolo! - Aici...
Tată!
- Te-am speriat, draga mea? Îmi pare rău. - Nu!
- Nu m-ai speriat. - Mi-am dat seama
că am fost insensibil...
Atât de scufundat în suferința trădării lui Lucian...
încât nu m-am mai gândit...
la sentimentele tale.
- Sentimentele mele? - S-au strecurat în viețile noastre
iar noi am uitat de minciuna din spatele nașterii lor.
Și eu am avut o slăbiciune pentru Lucian.
Putea să devină orice. Poate chiar și un Aducător de Moarte.
Da.
Poate.
Dar nu a fost așa cum l-am crezut noi
nu-i așa?
L-ai ajutat să evadeze?
Să-l ajut?
Sigur că nu!
Mă minți?
Am făcut multe lucruri împotriva voinței tale,
dar el este un Lycan.
Îmi pare rău, draga mea,
dar nu mi-ai dat de ales.
Tată, te rog!
Am vrut să îți cred minciunile!
Crezând că tu, fiica mea, nu mă puteai trăda.
Cum ai putut?
Tată...
îl iubesc.
M-ai trădat!
Ca să fii cu un animal!
Te-am iubit mai mult decât orice!
Nu va părăsi această încăpere!
Nu știu de ce mai așteptăm.
Aceasta ploaie nu se va termina până la sfârșitul săptămânii.
- Vreun semn de la Sonia? - Nimic.
Ar trebui acum să fie pe-aproape.
Cu respect, Lucian, nu văd motivul pentru care ar trebui s-o așteptăm.
Nu e una dintre noi.
Ai uitat că ea este cea care ne-a eliberat.
Dar este un vampir,
poate te-a înșelat. Poate îi va conduce aici!
Au trimis deja Aducătorii de Moarte să ne vâneze.
Și până la urmă ne vor da de urmă, dar nu din cauza ei!
Îi încredințez lui Sonja viața mea
și câtă vreme eu comand, la fel vei face și tu.
Ți-am spus eu să nu-i zici nimic.
Lucian a prădat două domenii, stăpâne,
și a fugit cu armele din armurăriile lor.
Sclavii i s-au alăturat.
Libertatea este o boală asemănătoare molimei lui William.
Trebuie să-ți recuperezi animalul!
Mulțumesc, Coloman! Îmi scăpa ce era la mintea cocoșului.
Nu trebuie să mișc niciun deget.
Lucian se va întoarce de bună voie.
Am ceva ce dorește.
Domnița mea...
Luka! Ce este, unde este?
Sonja a fost arestată.
Știe ce se întâmplă între voi.
O va ucide.
Am crezut că ar trebui să știi.
Nimic încă, stăpâne.
- Este o capcană, știi asta. - Nu o voi lăsa să moară singură.
Te-au urmat până aici, Lucian. Dacă te duci, sunt ca și pierduți.
Să-ți spun un secret, prietene. Doar au crezut că pe mine m-au urmat.
De fapt, au urmat ideea libertății, iar aceasta îi ține aici.
Îi poți ține împreună până ajung
și îi poți conduce dacă eu nu mă mai întorc.
- Ești bine? - Da.
- Lucian, erai liber... - Nu și fără tine.
Trebuie să plecăm acum!
Stăpâne!
Fiica dumneavoastră a fugit.
Da, desigur că a făcut-o.
Pe aici!
- Acolo! - Da!
La pământ!
Cum îndrăznești să ridici mâna asupra mea?
- Nu vreau asta. - Sunt tatăl tău!
- Crezi că mă poți înfrânge? - Nu vreau să te înfrâng...
Dacă mă ucizi nu îl vei salva pe prețiosul tău Lycan.
Te rog, oprește-ți oamenii, pentru binele nepotului tău!
Miracolul, tată!
Unirea celor două clanuri.
Blestem ziua când mama ta și-a dat viața
pentru a te aduce pe lume.
Lucrul acela din tine...
este o monstruozitate!
Sonja!
S-a terminat, luați-l de aici!
Înțelegi ce ai făcut, nu? Capcana nu îți era întinsă ție,
ci lui.
Aș fi putut să-l predau pe Lucian Consiliului
fără să se afle despre indiscreția ta.
Dar după asta, niciodată!
Nu!
Dacă nu aș fi plecat, nimic din toate acestea nu s-ar fi întâmplat.
Atunci nu ai mai fi fost tu însuți.
Aveai dreptate.
Nimeni nu ar trebui să își trăiască astfel viața.
Mulți sunt liberi datorită ție.
Lucrurile au început să se schimbe din pricina a ceea ce ai făcut.
- Te-am dezamăgit. - Nu.
Lucian, iubirea mea,
nu m-ai dezamăgit.
Am ajuns aici din cauza alegerilor pe care le-am făcut.
Nu din cauza ta.
Tu însuți ai spus că ești dispus să îți asumi orice risc pentru mine
la fel ca mine, pentru tine.
Pentru noi.
Deschideți ușa!
- Nu! - Luați-o!
Nu!
Vă voi ucide! Pe toți!
Acuzata a comis înaltă trădare împotriva Casei.
S-a înhăitat cu animalele!
- Le-a ajutat să evadeze. - Am salvat această Casă
de multe ori până acum.
Ți-ai omorât proprii semeni!
Și ai amestecat sângele clanurilor,
rezultând bestia care a germinat în pântecul tău.
Fosta glorie nu te scuză de acuzația din prezent,
nici poziția ta de membră a Consiliului.
Pedeapsa pentru aceste crime este moartea!
Cine votează?
Eu.
- Eu. - Eu.
Este fiica ta!
Eu.
Duceți-o în încăpere!
Nu!
Nu puteți face asta!
Viktor, nu!
Nu!
Lucian!
Sonja, nu! Uită-te la mine!
Privește către mine. Sonja, uită-te la mine!
Te iubesc.
Și eu te iubesc.
Chipul tău nu va fi de ajuns pentru a împiedica asta.
Adio, iubirea mea!
Nu!
- Aduceți-mi cuțitele. - Da.
Stăpâne...
Du-te și eliberează-i pe ceilalți! Du-te!
Urmați-mă!
- Vreți răzbunare? - Da!
O aveți! Acum mergeți!
Avem probleme mai mari decât prețioasele tale pergamente!
Du-te la Înțelepți!
Acum!
Omorâți-i pe toți!
Viktor...
- Mi-ai pângărit fiica! - Am iubit-o!
Ai ucis-o!
Ar fi trebuit să te zdrobesc sub călcâi în ziua în care ai fost născut!
Da, ar fi trebuit!
Dar nu ai făcut-o!
Lucian!
S-a sfârșit.
Nu.
Acesta este doar începutul.
Lasă-mă să-ți spun ceva despre iubitul tău părinte întunecat.
El a pus să îți fie ucis tatăl,
nu Lycanii.
Dar când a ajuns la tine
nu a putut îngropa gândul de a-ți secătui întreaga ființă.
Tu îi amintești atât de mult de prețioasa lui Sonja,
fiica pe care a condamnat-o la moarte!
Minciuni! ( Traducerea si adaptarea realizata de STOLO )